Lähiympäristön metsänkäsittelyn vaikutukset lähteiden kasviyhteisöön - Leskisenoja, Nelli (2024)
Puolet Suomessa tavatuista eliölajeista elää metsissä. Metsäluonnon monimuotoisuus on Suomessa heikentynyt muun muassa metsienkäsittelyn seurauksena. Talousmetsien monimuotoisuuden köyhtymistä pyritään hidastamaan säästämällä toimenpiteiden ulkopuolelle erityisen monimuotoiset kohteet, kuten pienvesien lähiympäristöt. Pienvesistä lähteet on valtakunnallisesti arvioitu vaarantuneiksi, ja niiden uhanalaistumisen syyksi arvellaan erityisesti ojitusta ja metsänkäsittelyä. Suomen metsälain 10 § mukaan lähteiden ja muiden pienvesien ympärille täytyy jättää käsittelemätön suojavyöhyke, jotta pienilmasto ja kasvillisuus pysyvät muuttumattomina. Lähteillä suojavyöhykkeen riittävää leveyttä ei ole vielä tutkittu, vaikka esimerkiksi puroilla vastaavia tutkimuksia on tehty runsaasti. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, vaikuttaako lähiympäristön metsänkäsittely, eli hakkuut ja ojitukset, lähteiden kasviyhteisöön. Tutkimuskohteina oli 17 rakenteeltaan samankaltaista lähdettä Keski-Suomen alueelta. Metsänkäsittelyn mittareina käytettiin lähteen suojavyöhykkeen leveyttä ja lähteen lähiympäristön ojituksen määrää, jotka mitattiin jokaiselta kohteelta 40 metrin säteellä lähteestä. Näitä muuttujia verrattiin havaittujen lähdelajien, putkilokasvien ja sammalten määrään sekä Shannon-Wienerin diversiteetti-indeksiin. Metsänkäsittelyn vaikutusta lähteiden kasviyhteisöön testattiin yhteisöanalyysillä (NMDS). Tutkimustuloksista käy ilmi, että suojavyöhykkeen leveydellä ja ojituksen läheisyydellä on vaikutusta lähteiden kasviyhteisöön. Sammaliin läheinen metsänkäsittely vaikutti voimakkaammin kuin putkilokasveihin, oli kyse sitten allikon, puron tai tihkupintojen lajeista. Tulokset osoittavat, että riittävän leveä suojavyöhyke metsänkäsittelylle tarvitaan, jotta herkkä ja vaativa lähdelajisto säilyy.