Sense of belonging in Finnish foreign-born population and its relation to psychological distress - Tiitta, Veikko (2024)
Ulkomailla syntyneen väestön osuus on viimeisten vuosikymmenten aikana kasvanut nopeasti sekä Suomessa, että maailmanlaajuisesti, ja tämän kehityksen oletetaan jatkuvan. Tämä on johtanut ulkomailla syntyneen väestön hyvinvointia ja kotoutumista koskevaan tutkimukseen monilla eri tieteenaloilla. Aiemmissa tutkimuksissa kuulumisen kokemuksen on löydetty olevan yhteydessä parempaan terveydentilaan. Lisäksi sitä on käytetty kotoutumisen indikaattorina, jolloin sitä on usein lähestytty kansallisen ulottuvuuden kautta tai soveltamalla J.W. Berryn neljää akkulturaatioprofiilia. Tämä lähestymistapa sekä käsitteellisen yhteneväisyyden yleinen puute, ovat nostaneet esille tarpeen monipuolisemmalle ja yhteneväisemmälle kuulumisen konseptualisaatiolle. Tässä tutkimuksessa pyrin tutkimaan kuulumisen kokemusta Suomen ulkomailla syntyneessä väestössä laajennetun kuulumisen käsityksen kehyksestä: miten se koetaan, mitkä tekijät siihen vaikuttavat ja mitä vaikutuksia sillä on psykologiseen kuormittuneisuuteen. Tutkimuksessa analysoitiin satunnaistetulla otannalla poimittua 6903 20–49 vuotiaan ulkomailla syntyneen ulkomaalaistaustaisen henkilön otosta. Otos on peräisin THL:n MoniSuomi -tutkimuksesta, joka on kattava poikkileikkaustutkimus Suomen ulkomaalaissyntyisen väestön terveydestä, hyvinvoinnista ja palvelujen käytöstä. Kahdeksan kuulumista mittaavan kysymyksen pohjalta muodostettiin kuulumisen kokemus -muuttuja, joka jakoi tutkimukseen osallistuneet viiteen luokkaan sen mukaan, miten heidän kuulumisen kokemuksensa sisälsi paikallisuutta. Ryhmät olivat: 1) Paikallinen 2) Ei-paikallinen 3) Integroitu 4) Muu ja 5) Vain vähän tai ei lainkaan kuulumisen kokemusta. Psyykkinen kuormittuneisuus oli tutkimuksessa kaksiluokkainen muuttuja, jota mitattiin MHI-5 -patteristolla. Kymmenen taustamuuttujaa sisällytettiin tutkimukseen: biologinen sukupuoli, ikä, lähtömaa, koulutustaso, sosioekonominen asema, maahanmuuttosyy, Suomessa asutut vuodet, Suomeen muuttoikä, asuinalue ja siviilisääty. Yhteyttä taustamuuttujien ja kuulumisen kokemuksen välillä tutkittiin kontingenssitaulukkolla, Waldin Khii-neliö-testillä ja 95% luottamusvälien vertailulla. Kuulumisen kokemuksen ja psyykkisen kuormittuneisuuden välillä olevaa yhteyttä tutkittiin neliaskelisella hierarkkisella logistisella regressioanalyysillä, jossa selitettävänä muuttujana oli psyykkinen kuormittuneisuus ja taustamuuttujien vaikutus kontrolloitu askeleittain. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että integroituun ryhmään kuului yli puolet kaikista vastaajista ja se oli yleisin ryhmä. Paikallinen ja Ei-paikallinen -ryhmät olivat toiseksi yleisimmät ryhmät ja samankaltaisia koon suhteen. Muu ja Vain vähän tai ei lainkaan -ryhmät olivat harvinaisimmat ryhmät ja samankaltaisia kooltaan. Iän, lähtömaan, maahanmuuttosyyn, Suomessa asuttujen vuosien, saapumisiän, koulutustason ja siviilisäädyn osalta yhteys kuulumisen kokemukseen oli merkitsevä. Kuulumisen kokemus selitti psykologista kuormittuneisuutta analyysin jokaisella askeleella, ja kuulumisen ryhmät erosivat toisistaan psyykkisen kuormittuneisuuden osalta. Integroitu ja Paikallinen -ryhmillä oli vähiten psyykkistä kuormittuneisuutta, Muu ja Vain vähän tai ei lainkaan -ryhmillä huomattavasti enemmän ja Vain vähän tai ei lainkaan -ryhmällä eniten. Koska nämä tulokset vaihtelivat sen suhteen, miten ne peilaantuivat aiempaan tutkimukseen, korostavat ne kuulumisen moniulotteista ja kompleksista luonnetta sekä Suomen ulkomailla syntyneen väestön heterogeenisyyttä. Tulokset viittaavat myös siihen, että joillakin Suomen ulkomailla syntyneen väestön osajoukoilla on kohonnut riski vieraantua ja että paikallinen kuuluminen on keskeisessä asemassa, kun tarkastellemme kuulumisen kokemuksen vaikutuksia mielenterveydelle. Kysymyksien “Miten” ja “Miksi” tulisi olla aina kriittisen tarkastelun kohteena, kun kuulumisen kokemusta tutkitaan, varsinkin jos kyseessä on epätasa-arvoisessa asemassa olevia ihmisryhmiä. Ymmärtääksemme ja edistääksemme niitä kuulumisen paikallisia aspekteja, jotka ovat osoittautuneet ratkaisevan tärkeiksi psyykkisen hyvinvoinnin kannalta, meidän on laajennettava käsitystämme kuulumisesta. Tämä edellyttää paikallisen kuulumisen ulottuvuuksien tutkimista ja käsittelemistä siellä, missä ne koetaan: paikallistasolla ja tiiviissä yhteistyössä asianomaisten paikallisten ihmisten kanssa.