Koulupihojen tarjoumat fyysiselle aktiivisuudelle välitunneilla - Kandén, Joona; Porkola, Santeri (2024)
Päivittäisen liikkumissuosituksen saavuttavat nykyään vain noin joka kolmas lapsi ja nuori. Peruskoulun aikana välitunteja on ajallisesti yli kolme kertaa enemmän kuin liikuntatunteja, minkä vuoksi välituntien aikainen fyysinen aktiivisuus on tärkeää päivittäisen liikkumissuosituksen savuttamisen kannalta. Koulupihojen tarjoumia ja niiden yhteyttä fyysiseen aktiivisuuteen on tutkittu Suomessa vähän. Tarjoumalla tarkoitetaan jotain tekijää, jonka ympäristö antaa tai tarjoaa sen havaitsijalle. Tarjoumateorian mukaan tarjouma antaa sen havaitsijalle omanlaisia toimintamahdollisuuksia tai -kutsuja havaitsijan kyvyistä ja ympäristön ominaisuuksista riippuen. Tämän pro gradu -tutkielman tavoitteena oli selvittää, millaisia tarjoumia koulujen pihoilla on oppilaille ja millä tavoin tytöt ja pojat näitä tarjoumia käyttävät välitunneilla. Lisäksi tutkimuksessa pyrittiin selvittämään, miten fyysinen aktiivisuus näkyi välituntien aikana ja oliko erilaisilla tarjoumilla yhteyttä eri tasoiseen fyysiseen aktiivisuuteen. Tutkimus toteutettiin monimenetelmällisenä tutkimuksena. Koulupihoja ja fyysistä aktiivisuutta observoitiin kahdella erillisellä havainnointimenetelmällä. Koulupihojen tarjoumia tarkasteltiin epäsystemaattisesti Observation of affordances of schoolyard -menetelmällä, jonka tavoitteena on hankkia määrällistä ja laadullista tietoa koulupihojen tarjoumista, näiden käytöstä sekä koulukohtaisista välituntisäännöistä kuvailevalla analyysillä. Välituntiaktiivisuutta ja piha-alueen käyttöä tutkittiin systemaattisesti skannaamalla SOPLAY (System for Observing Play and Leisure in Youth) -tapahtumarekisteröinnillä. Fyysisen aktiivisuuden intensiteettien yhteyksiä tarjoumiin analysoitiin IBM SPSS Statistics 28 -ohjelmalla käyttäen Spearmanin korrelaatiokertoimia. Tutkimuksesta selvisi, että koulupihoilla yleisimmin esiintyvät tarjoumat olivat pääosin rakennettuja, mutta myös luonnollisia tarjoumia havaittiin. Eniten pihoilla käytettiin metsäalueita, katoksia, keinuja ja lumikasoja. Pojat käyttivät välitunneilla enemmän keinuja ja pallopeleihin tarkoitettuja tarjoumia, kun puolestaan tytöt käyttivät enemmän kiipeilyseiniä ja tasapainotelineitä. Välitunneilla paikallaan olevia oppilaita oli huomattavasti enemmän kuin käveleviä ja fyysisesti aktiivisia oppilaita yhteensä. Fyysisesti aktiivisia poikia oli välitunneilla tilastollisesti merkitsevästi enemmän kuin fyysisesti aktiivisia tyttöjä (p<0,05). Tyttöjen fyysisen aktiivisuuden edistämiseksi välitunneilla tärkeiksi tarjoumiksi osoittautuivat peli- ja leikkialueet sekä suurimpana luontoalueet ja pojilla puolestaan peli- sekä leikkialueet. Sosiaalisilla alueilla oltiin eniten paikallaan, mutta nämä mahdollistavat myös kevyen intensiteetin fyysisen aktiivisuuden. Tutkimustulokset vahvistavat aiempia tutkimustuloksia poikien ja tyttöjen fyysisen aktiivisuuden eroista. Pojat ovat keskimäärin tyttöjä aktiivisempia ja erilaiset tarjoumat aktivoivat tyttöjä ja poikia eri tavoin. Tutkimuksen tuloksia voi hyödyntää suunnitellessa ja rakentaessa uusia koulupihoja, jotta välitunneilla voitaisiin saavuttaa enemmän fyysistä aktiivisuutta.