Kompleksisen turvallisuuden hallinta ja ennakointi systeemiteoreettisen lähestymistavan avulla - Verhe, Titus (2023)
Tämän tutkimuksen lähtökohta on, että kompleksisten, epätodennäköisten ja epävarmojen turvallisuuden ilmiöiden ennakointi ja hallinta on keskeinen haaste nykypäivän päätöksentekijöille. Tutkimuksen tavoitteena on kuvata, mitä kompleksinen turvallisuus on, miksi se on kompleksista, ja miten systeemiteoreettinen lähestymistapa soveltuu sen hallintaan ja ennakointiin. Lisäksi tavoitteena on tuoda esille, mitkä tekijät edistävät ja heikentävät kompleksisen turvallisuuden ilmiöiden ymmärtämistä, hallintaa ja ennakointia. Tutkimus on tehty systemaattisesti toteutettuna integroivana kirjallisuuskatsauksena, jonka laadullinen aineisto on kerätty tutkimussuunnitelman mukaisesti tieteellisistä tutkimustietokannoista. Kompleksisten systeemien dynamiikkaa havainnollistava systeemiteoreettinen viitekehys sekä laajan turvallisuuden käsitteen kuvaus toimivat pohjustuksena aiheen käsitteellisteoreettiselle tarkastelulle. Tutkimuksessa esitellään, miten systemaattisesti toteutetun integroivan kirjallisuuskatsauksen metodia ja hermeneuttista analyysia on sovellettu aiheen tarkastelussa. Kirjallisuuskatsauksen aineistoksi valikoitui 43 monitieteistä ja sisällöllisesti monimuotoista turvallisuutta käsittelevää tutkimusta. Tutkimuksen tulosten perusteella kompleksinen turvallisuus on laajentunutta, monimuotoista, verkottunutta ja yhteenkietoutunutta muuttuvaa turvallisuutta, jota on mahdollista havainnoida, ymmärtää, hallita ja ennakoida ainoastaan valikoivasti ja rajallisesti. Se on seurausta turvallisuusympäristön toimijoiden, uhkien ja riskien runsaslukuisuudesta ja monimuotoistumisesta, sekä niiden verkottuneen vuorovaikutuksen yhteenkietoutumisesta, mikä näkyy turvallisuuden lisääntyneenä jännitteisyytenä ja epävarmuutena. Systeemiteoreettinen lähestymistapa mahdollistaa kompleksisen turvallisuuden olemuksen ja dynamiikan selitysvoimaisen tarkastelun. Lisäksi se selittää hallinnan ja ennakoinnin rajoja sekä sitä, miten niiden riittävyyttä on mahdollista lisätä. Tutkimuksen johtopäätösten mukaan kompleksisen turvallisuuden tilannekohtainen, toimintaympäristön monimuotoisuutta riittävästi vastaava hallinta ja ennakointi edellyttävät toimijalta kompleksisen adaptiivisen systeemin ominaisuuksien omaksumista, mikä tapahtuu tehokkaimmin monitoimijaisen hallinnollisen kokonaisturvallisuuden muodossa. Kyky havainnoida turvallisuusympäristöä laajasti, käsitellä ja välittää informaatiota tehokkaasti, sekä ymmärtää muuttuvaa turvallisuutta joustavasti tukevat kontekstisidonnaista adaptiivista ja proaktiivista itseorganisoituvaa turvallisuuden hallintaa.