Yksinäisyys ja motivationaaliset tilat : voidaanko itsemyötätunto- ja ruminaatioinduktioilla vaikuttaa frontaaliseen alfa-asymmetriaan ja subjektiivisiin tunnekokemuksiin - Siltakoski, Matias; Hemmo, Albert (2023)
Pitkittyneen yksinäisyyden monimuotoiset ja mahdollisesti vakavat seuraukset tekevät siitä tärkeän tutkimusaiheen. Vaikka lyhytkestoisen yksinäisyyden ajatellaan olevan yhteydessä kohonneeseen sosiaaliseen lähestymismotivaatioon, on pitkittynyt yksinäisyys yhdistetty vähentyneeseen lähestymiskäyttäytymiseen ja pyrkimykseen vähentää torjutuksi tulemisen uhkaa. Tässä tutkimuksessa pyrittiin selvittämään, vaikuttavatko itsemyötätunto- ja ruminaatioinduktiot aivojen frontaalisella alfa-asymmetrialla mitattavaan lähestymis- ja välttämismotivaatioon ja onko tässä eroja yksinäisten ja ei-yksinäisten välillä. Tutkimuksessa tarkasteltiin myös induktiotilanteiden vaikutuksia subjektiivisiin tunnekokemuksiin, joita mitattiin PANAS-kyselyllä. Tutkimukseen osallistui 31 (12 miestä, 19 naista) vapaaehtoista, jotka olivat iältään 19– 49 vuotta. Tutkittavista 15 luokiteltiin yksinäisiksi ja 16 ei-yksinäisiksi. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että induktioilla ei ollut vaikutusta elektroenkefalografialla (EEG) mitattuun alfaasymmetriaan, eivätkä ryhmät eronneet toisistaan induktioiden aikana. Itsemyötätuntoinduktio ei vaikuttanut merkitsevästi mihinkään PANAS-kyselyn mittaamaan ulottuvuuteen. Ruminaatioinduktio vähensi merkitsevästi PANAS-kyselyn mittaamaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä itseen keskittymistä, mutta sillä ei ollut vaikutusta negatiiviseen tunteeseen. Tulevaisuudessa tutkimus voisi syventyä tarkastelemaan ruminaation ja subjektiivisten tunnekokemusten välistä suhdetta, sekä niiden mahdollisia yhteyksiä yksinäisyyteen.