Motorisen oppimisen vaikutus voimantuoton muutoksiin 10 viikon voimaharjoitusjakson ja -tauon sekä toisen harjoitusjakson aikana - Lipsanen, Petrus (2023)
Voimaharjoittelu on nykyään yleinen harjoittelun muoto niin perusliikkujilla kuin myös urheilijoilla. Voimaharjoittelun yleisenä tavoitteena on voimantuoton ja lihasmassan kasvattaminen. Motorisen oppimisen rooli voimantuoton kehittymisessä perinteisellä vastusharjoittelulla on kuitenkin epäselvä. Tämän tutkimuksen tavoitteena on selvittää motorisen oppimisen vaikutusta voimantuoton muutoksiin harjoitus- ja harjoittelemattomuusjaksojen aikana aiemmin harjoittelemattomilla henkilöillä. Tutkimus toteutettiin osana isompaa voimaharjoittelututkimusta, josta tähän tutkimukseen sisällytettiin toinen harjoitusryhmistä. Tutkittavat eivät olleet osallistuneet säännölliseen voimaharjoitteluun aiemmin (n = 20, 18–40 v.). Tutkimuksessa tutkittavat toteuttivat 10 viikon voimaharjoittelujakson, 10 viikon harjoittelemattomuusjakson ja toisen 10 viikon voimaharjoittelujakson. Harjoittelu tapahtui 2 kertaa viikossa, ja kaikki harjoitukset olivat valvottuja. Harjoituksissa seurattiin kuormia ja toistoja kaikissa harjoitetuissa liikkeissä. Tutkittavilta mitattiin bilateraalinen 1 toiston maksimi (1 RM) jalkaprässi, maksimaalinen unilateraalinen isometrinen polvenojennus (IPO) ja vastus lateraliksen poikkipinta-ala (VLA) harjoitusjaksojen alussa, 5 viikon kohdalla ja harjoitusjaksojen lopuksi. Jalkaprässin 1 RM (JP), IPO, VLA ja jalkaprässin harjoituskuorma (JPHA) kehittyivät molempien harjoitusjaksojen aikana (p < 0.05). Ensimmäisen ja toisen harjoitusjakson aikana JPHA (+ 43 % ja + 30 %) kehittyi suhteessa enemmän verrattuna JP (+ 22 % ja +15 %) (p < 0.05) ja JP kehittyi enemmän verrattuna IPO (+ 12 % ja + 9 %) (p < 0.05). Toisen harjoitusjakson aikana VLA:n muutokset (+ 15 %) olivat suurempia kuin IPO:n (p < 0.05). Lisäksi IPO palasi harjoitustauon aikana takaisin lähtötasolle, kun taas JPHA ja JP pysyivät koholla verrattuna lähtötilanteeseen harjoitustauon aikana. Tutkimuksessa havaitut erot harjoittelun toiminnallisissa ja rakenteellisissa adaptaatioissa sekä niiden pysyvyydessä tukevat motorisen oppimisen roolia voimaharjoittelussa. Erityisesti harjoitustauon aikaiset muutokset tukevat motorisen oppimisen roolia ja neuraalisten adaptaatioiden pysyvyyttä verrattuna rakenteellisiin. Aiemmin harjoittelemattomien harjoittelussa motorinen oppiminen kannattaa ottaa huomioon tavoitteiden puitteissa, sillä toiminnallisilla muutoksilla ei ollut vaikutusta lihashypertrofiaan harjoitusjaksoilla.