Nais- ja mieskuvat parisuhdeväkivallan hoitoon tarkoitetussa ryhmämuotoisessa pariterapiassa - Hautala, Anni; Kallio, Joanna (2023)
Tässä tutkimuksessa tavoitteenamme oli selvittää, minkälaisia nais- ja mieskuvia parisuhdeväkivallan hoitoon tarkoitetussa ryhmämuotoisessa pariterapiassa rakennettiin. Lisäksi tutkimme, miten ryhmän osallistujat ja terapeutit vastasivat rakennettuihin sukupuolikuviin. Nais- ja mieskuvia ei ole aiemmin tutkittu parisuhdeväkivallan hoitoon tarkoitetun ryhmämuotoisen pariterapian kontekstissa. Aiheitta on kuitenkin tärkeä tutkia, sillä stereotyyppisten ja seksististen asenteiden tiedetään olevan yhteydessä parisuhdeväkivallan lisääntyneeseen yleisyyteen. Tämän tutkimuksen aineisto koostui videoiduista ja litteroiduista monipariskuntaryhmän tapaamisista. Aineistomme oli kerätty osana Kuopion Seudun Mielenterveysseuran Hyvä Mieli ry:n Turvallinen perhe -hanketta. Lähestyimme sukupuolikuvia sosiaalisen konstruktionismin viitekehyksestä ja tutkimusmenetelmänä käytimme diskurssianalyysia. Havaitsimme aineistosta kuusi naisista ja kuusi miehistä rakennettua sukupuolikuvaa sekä kolme toisiinsa kytkeytynyttä nais- ja mieskuvaa. Toisiinsa kytkeytyneissä sukupuolikuvissa nais- ja mieskuvia tuotettiin vertailemalla niitä keskenään samassa otteessa, jolloin oli tarkoituksenmukaista tarkastella niitä samanaikaisesti. Miehet rakensivat sukupuolikuvia kokonaisuudessaan naisia enemmän, kun taas naiset rakensivat toisiinsa kytkeytyneitä nais- ja mieskuvia miehiä enemmän. Miesten rakentamat naiskuvat olivat sävyltään kielteisempiä, kun taas naisten rakentamien mieskuvien havaittiin olevan neutraalimpia. Naiskuvat liittyivät ihmissuhteisiin, tunteisiin sekä vuorovaikutustapoihin, joita perinteisesti liitetään feminiinisyyteen. Mieskuvia puolestaan rakennettiin pääasiassa perinteiseen maskuliinisuuteen, kuten valtaan, sitoutumattomuuteen ja heteroseksuaalisuuteen liittyen. Lisäksi havaitsimme yhden nykyaikaisen mieskuvan, joka liittyi tasa-arvoiseen vanhemmuuteen. Ryhmäläisten ja terapeuttien yleisimpiä vastaustapoja olivat minimipalaute, sivuuttaminen sekä nauru. Tutkimuksemme tarjoaa uutta tietoa naisten ja miesten sekä väkivallan kokijoiden, tekijöiden ja terapeuttien sukupuoleen liittämistä käsityksistä parisuhdeväkivallan hoitoon tarkoitetun ryhmämuotoisen pariterapian kontekstissa. Tuloksemme antavat myös viitteitä osallistujien ja terapeuttien tavoista vastata rakennettuihin sukupuolikuviin. Jatkossa olisi tärkeää selvittää, millä tavoin nais- ja mieskuvat kytkeytyvät parisuhdeväkivaltaan niin tekijän kuin kokijankin osalta.