Kardiorespiratorisen kunnon yhteys aivoverenkierron häiriöön sairastumiseen - Laurikainen, Marika (2023)
Aivoverenkierron häiriö (avh) on merkittävä tautitaakkaa, kuolleisuutta ja terveydenhuollon kustannuksia kasvattava sairaus. Arvioiden mukaan jopa 90 % avh:n tautitaakasta liittyy riskitekijöihin, joihin voidaan vaikuttaa aktiivisella toiminnalla. Objektiivisesti mitattua maksimaalista hapenottokykyä (VO2max) pidetään parhaana kardiorespiratorisen kuntotason mittarina. Seurantatutkimuksissa on havaittu kääntäen verrannollinen yhteys VO2max:n ja avh-riskin välillä. Aikaisemmissa tutkimuksissa on useimmiten käytetty kehonpainoon suhteutettua VO2max:a. Tätä on kuitenkin arvosteltu, sillä kehonpainoon suhteutettu VO2max usein vääristää VO2max:n todellista merkitystä terveydelle. Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena oli selvittää VO2max:n ja avh:n yhteyttä kehonkoostumus huomioiden. VO2max:a tarkasteltiin laajemmin absoluuttisen arvon lisäksi kehonpainoon, rasvattomaan kehonpainoon sekä matemaattisesti mallinnettuun kehonpainoon suhteutettuna. Tämän tutkielman aineisto oli osa Kuopio Ischaemic Heart Disease Risk Factor -seurantatutkimusta. Aineiston tutkimusjoukkoon kuului yhteensä 573 itäsuomalaista miestä, joiden iän mediaani oli 59,9 vuotta seurannan alkaessa. Tutkittavien VO2max mitattiin suoralla oirerajoitteisella polkupyöräergometritestillä. Selitettävä muuttuja oli avh, jota koskeva informaatio saatiin sairaalarekistereistä. Aineiston analysointiin käytettiin riippumattomien otosten t-testiä, Mann-Whitneyn U-testiä, graafisia Kaplan-Meier-kuvaajia sekä Coxin regressiomallia. Yhteensä 93 henkilöllä havaittiin avh seurannan aikana. Graafisissa malleissa matalimpaan VO2max-kolmannekseen sijoittuneilla havaittiin suurin avh-riski verrattuna keskimmäiseen ja ylimpään kolmannekseen sijoittuviin. Kaikkien jatkuvien VO2max-muuttujien osalta Coxin regressiomalleissa havaittiin tilastollisesti merkitsevä suojaava yhteys avh-riskiin (adj. HR 0,954–0,999, p<0,05). Yhteys oli vahvin kehonpainoon suhteutetulla VO2max:lla ja lähes yhtä vahva rasvattomaan kehonpainoon suhteutetulla VO2max:lla. VO2max-kolmannesten mukaan tehdyssä Coxin regressiomallissa havaittiin tilastollisesti merkitsevästi pienempi avh-riski kehonpainoon, rasvattomaan kehonpainoon ja matemaattisesti mallinnettuun kehonpainoon suhteutetun VO2max:n keskimmäiseen (adj. HR 0,406–0,490) ja ylimpään (adj. HR 0,484–0,528) kolmannekseen sijoittuvilla verrattuna matalimpaan VO2max-kolmannekseen. Keskimmäiseen VO2max-kolmannekseen sijoittuvilla havaittiin pienin avh-riski. Kaikissa malleissa toinen tilastollisesti merkitsevä muuttuja oli systolinen verenpaine, joka lisäsi avh-riskiä (adj. HR 1,017–1,018). Tulosten mukaan miehillä korkeampi VO2max vaikuttaisi suojaavan avh:hon sairastumiselta riippumatta kehonkoostumuksesta. Alimpaan VO2max-kolmannekseen sijoittuvilla avh-riski oli suurin. Jatkossa tarvitaan erityisesti RCT-tutkimuksia aiheesta, sillä lähes kaikki tutkimukset perustuvat seuranta- tai poikkileikkausasetelmiin.