Effects of individualized exercise prescription vs. general guidelines on cardiorespiratory fitness, exercise performance, and anthropometry in overweight and obese subjects - Parviainen, Antti (2022)
Tausta ja tavoite. Yksilöllisiä liikuntainterventioita tarvitaan, koska fyysinen passiivisuus on pysynyt kansanterveydellisenä ongelmana, johon eri medioissa olevat tiedot ja viranomaisten antamat yleiset liikuntaohjeet eivät ole juurikaan vaikuttaneet. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli analysoida, vaikuttavatko yksilöllisesti räätälöidyt monitieteiset interventiot antropometrian, kardiorespiratorisen kunnon (CRF) ja liikunnan suorituskyvyn paranemiseen 18–40-vuotiailla liikunnallisesti passiivisilla henkilöillä, joilla on liikalihavuutta. Menetelmät. Yhteensä 145 henkilöön otettiin yhteyttä, joista asetettujen kriteereiden mukaisesti valikoitui 89 koehenkilöä, jotka satunnaistettiin kolmeen ryhmään. Osallistujista 56 osallistui loppumittauksiin 3 kuukauden kuluttua. Ryhmä 1 (n =14) edustaa nykyisiä yleisiä liikunta- ja ravitsemusohjeita, kun taas ryhmä 2 (n = 22) henkilökohtaista interventiota ja ryhmä 3 (n = 20) erittäin yksilöllistä interventiota. Ennen ja jälkeen 12 viikon harjoittelun, hapenkulutusta (VO2), suorituskykyä (W) ja sykettä (HR) mitattiin ventilaatiokynnyksillä (VT1 ja VT2) sekä maksimitasolla asteittain nousevalla polkupyöräergometritestillä. Myös painon (kg), painoindeksin (BMI), kehon rasvaprosentin (BF%) ja rasvattoman massan (FFM) arvot mitattiin. Ryhmän 2 ja 3 osalta mobiili- ja pilviteknologioita käytettiin hienosäätämään interventiota subjektiivisen palautteen ja tunteiden, liikunta- ja palautumistietojen sekä interventiojakson aikana kertyvien ravitsemustietojen perusteella. Tulokset. Ryhmän 3 keskipaino laski tilastollisesti merkitsevästi 1,8 ±1,6 % (p<0,01), BMI 1,8 ±0 % (p< 0,05) ja kehon rasvaprosentti 3,7 ±4,3 % (p<0,05) 12 viikon harjoittelujakson jälkeen, mutta FFM:ssä ei tapahtunut muutosta. Ryhmän 3 VO2peak-arvot kasvoivat tilastollisesti merkitsevästi: l/min 6,8 ±9,3 % (p<0,01), ml/kg/min 8,9 ±23,3 % (p<0,01), ml/ffm/min 6,4 ±31,8 % (p<0,05), VT1 13,1 ±9,4 % (p<0,01), 13,1 ±9,4 % (p<0,01), 13,1 ±9,4 % (p<0,01), 13,1 ±9,4 % (p<0,01), 115,5 ±28,6 % (p<0,01), 6,4 ±17,6 % (p<0,01) ja VT2 13,1±4,1 % (p<0,01), 15,5 ±18,4 % (p<0,01), 6,4 ±4,7 % (s<0,05). Ryhmillä 1 ja 2 ei ollut tilastollisesti merkitseviä muutoksia missään antropometrisissä tai VO2-muuttujissa. Kaikilla ryhmillä tehontuotanto kasvoi tilastollisesti merkitsevästi huipputasolla (keskimäärin 12, 12 ja 16 W). Ryhmien 2 ja 3 osalta tehontuotanto kasvoi merkitsevästi VT1 (10W ja 14W) ja VT2 tasoilla (10W ja 15W). Kardiorespiratorisen kunnon muutokset olivat enimmäkseen riippumattomia antropometrian muutoksista. Kaikilla osallistujilla oli merkittävä lasku sykkeessä (3 %, p<0,05) ja diastolisessa verenpaineessa (5 %, p<0,01), mutta ei systolisessa verenpaineessa tai koetun rasituksen osalta (RPE) kohtalaisella harjoitusintensiteetillä (60W nainen / 80W mies). Johtopäätökset. Tämä tutkimus osoittaa, että erittäin henkilökohtaiset harjoitusinterventiot tuottavat tehokkaammin positiivisia muutoksia kardiorespiratorisessa kunnossa, suorituskyvyssä ja antropometriassa kuin ne, jotka noudattavat yleisiä ohjeita. Yksilön kardiorespiratorisen kunnon parantaminen ja mittaaminen on tärkeämpää kuin seurata antropometrisiä arvoja tehokkaan elämäntapaintervention aloittamiseksi ja edistämiseksi. Teknologia yksin ei ole vastaus siihen, että ihmiset motivoituvat lisäämään fyysistä aktiivisuuttaan. Suorituskyvyssä saavutettu parannus auttaa osallistujia selviytymään päivittäisissä fyysisissä aktiviteeteissaan ja jatkamaan fyysistä harjoittelua.