Biomechanical differences in flywheel squat vs barbell back squat - Eriksson, Tony (2022)
JOHDANTO. Perinteinen painovoimaan perustuva lihasvoima harjoittelu on ollut olemassa jo vuosikausia. Tangolla tehtävä takakyykky on yksi perinteisimmistä ja tunnetuimmista alaraajoihin kohdistuvista liikkeistä ja se kuvastaa erinomaisesti alaraajojen voimantuottoa. Yksi huono puoli perinteisessä painovoimaa vasten tehtävässä harjoittelussa on se, että vastus pysyy muuttumattomana liikkeen aikana ja toistojen välillä. Hitausmomenttiin (kg m2) perustuva vauhtipyörä harjoittelu on voimaharjoittelu metodi, jonka vastus mukautuu liikkeen aikana ja toistojen välissä käytetyn lihasvoiman perusteella painovoiman sijaan. Tämän tutkimuksen tarkoitus on verrata yhden toiston maksimi takakyykkyä samaiseen vauhtipyörällä tehtävään kyykkyyn lihasaktiivisuuden, voimantuoton ja kinematiikan perusteella. MENETELMÄT. 14 atleettista voimaharjoittelutaustaista miestä osallistui tähän tutkimukseen. Tutkittavat suorittivat yhden toiston maksimin takakyykyssä ja vauhtipyöräkyykyssä. Huippu- ja keskiarvovoimat mitattiin voimalevyllä takakyykyssä ja rengasanturilla vauhtipyöräkyykyssä. 2D kinematiikka -analyysit tehtiin suurnopeuskameralla polvi- ja lonkkakulmista ja niiden kulmanopeuksista. Lihasaktiivisuutta mitattiin pinta EMG- elektrodeilla viidestä alaraajan lihaksesta (RF, VM, VL, BF, ja GM). Maksimaalinen isometrinen jalkaprässi suoritetiin myös ennen ja jälkeen mittausten. Kaikki mittaukset suoritettiin yhden istunnon aikana. TULOKSET. Kyykky liike jaettiin eksentriseen ja konsentriseen vaiheeseen viidellä alakohdalla (Ecc 1 – Ecc 5 ja Con 1 – Con 5). Vauhtipyöräkyykky suorituksia verrattiin maksimi takakyykkyyn sekä toiston keston, että keskivoiman perusteella. Takakyykyssä nähtiin suuremmat keskiarvo- ja huippuvoimat sekä eksentrisessä että konsentrisessa vaiheessa. Tilastollisesti merkittäviä löytöjä esiintyi eksentrisessä työssä, jossa nähtiin 28.3 % vähemmän voimantuottoa vauhtipyöräkyykyssä (p < 0.001). Suurempia eksentrisiä voimia nähtiin takakyykyssä kaikissa alakohdissa, mutta kahdessa viimeisessä konsentrisessa vaiheessa nähtiin merkittävästi suurempia voimia vauhtipyöräkyykyssä 19,6 % - 42.7 % (p < 0.05–0.001). Polvi ja lonkkakulmissa ei nähty merkittäviä eroja. Kulmanopeuksissa nähtiin merkittävästi hitaampia nopeuksia vauhtipyöräkyykyssä Ecc 5 – Con 1 (11.0 % - 68.5 %) ja Con 5 (33.3 % - 34.1 %). Merkittävästi suurempia nopeuksia nähtiin vauhtipyöräkyykyssä Con 2 – Con 4 (37.3 % - 246.1 %) (p < 0.05–0.001). Eksentrisen vaiheen lihasaktiivisuus oli suurempaa vauhtipyöräkyykyssä RF (14.8 % - 101.8 %), VL (4.6 % - 45.6 %), VM (2.5 % - 54.4 %) ja BF (16.2 % - 48.4 %), joista RF osoitti myös suurempaa aktiivisuutta konsentrisessa vaiheessa (21.3 % - 54.8 %) (p < 0.05). GM lihaksen aktiivisuus oli merkittävästi pienempää vauhtipyöräkyykyssä sekä eksentrisessä (14.3 % - 40.0 %) että konsentrisessa (11.9 % - 58.6 %) vaiheessa (p < 0.05–0.001). POHDINTA. Vauhtipyöräkyykky tuotti vähemmän voimaa mutta suurempaa lihasaktiivisuutta verrattuna takakyykkyyn. Vastustyyppi (vauhtipyörä vs. painovoima) ei välttämättä ole ainoa tekijä, joka on vaikuttanut tämän tutkimuksen tuloksiin. Kinemaattisesti nämä kyykyt eroavat toisistaan painovoiman painopisteen perusteella sillä takakyykyssä käytetään tankoa ja vauhtipyöräkyykyssä käytetään haarniskaa. Tällaista vertailevaa tutkimusta, myös muilla liikkeillä, tarvitaan lisää, jotta tiedetään kuinka vauhtipyörälaite soveltuu maksimaaliseen voimaharjoitteluun.