Kantojen korjuun vaikutukset tuoreen kangasmetsän kenttäkerroksen kasvillisuuteen - Laatikainen, Marja (2022)
Kiinnostus kantojen käyttöön energiapuuna kasvoi merkittävästi 2010-luvulla, ja muutamien vuosien ajan käyttö oli lähes 15 % metsähakkeen kokonaiskäytöstä lämpö- ja voimalaitoksissa. Sittemmin niiden käyttö on vähentynyt, mutta kantoja korjataan yhä erityisesti kuusivaltaisten kangasmetsien avohakkuualoilta osin myös juurikäävän torjumiseksi. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää kantojen korjuun vaikutuksia kenttäkerroksen kasvillisuuteen avohakatuilla, laikkumätästetyillä tuoreen kangasmetsän kuusivaltaisten kasvupaikkojen uudistusaloilla yhdeksän vuotta hakkuiden jälkeen vertaamalla kantojen korjuualoja aloihin, joilta kantoja ei ollut nostettu. Kantojen korjuualoilla mineraalimaata paljastuu huomattavasti enemmän kuin pelkästään laikkumätästetyillä aloilla, ja maa-ainesten sekoittuminen on voimakkaampaa. Kasviyhteisöissä todettiin eroja kantojen korjuualojen ja pelkästään laikkumätästettyjen alojen välillä, mutta myös ehjän maanpinnan ja mineraalimaaksi paljastuneen maanpinnan kasvillisuuden välillä. Lajimäärä ja kokonaispeittävyys olivat suurempia kantojen korjuualoilla sukkession tässä vaiheessa. Valoa hyvin sietävät pioneerilajit metsälauha (Deschampsia flexuosa) ja maitohorsma (Epilobium angustifolium) valtasivat alaa molemmilla uudistusaloilla ja pinnoilla, erityisen peittävänä ehjällä maanpinnalla. Hiekkaisten, kuivien kankaiden indikaattorilaji kanerva (Calluna vulgaris) puolestaan hyötyi mineraalimaapinnan paljastumisesta. Varjoisammissa ja kosteammissa oloissa viihtyvä kliimaksilajien ryhmä, johon kuuluivat mm. mustikka (Vaccinium myrtillus) ja oravanmarja (Maianthemum bifolium), menestyivät paremmin ehjällä maanpinnalla. Verrattaessa uudistusalojen ehjän maanpinnan kasvillisuutta hakkaamattoman, päätehakkuuikäisen metsän kasvillisuuteen havaittiin, että tuoreen kangasmetsän tyyppilajin mustikan peittävyys oli uudistusaloilla vähentynyt radikaalisti päätehakkuuikäiseen metsään verrattuna. Erot kasviyhteisöissä kantojen korjuualojen, pelkästään laikkumätästettyjen alojen sekä päätehakkuuikäisen metsän välillä vahvistavat pääosin aiempien tutkimusten tuloksia. Kasvuolosuhteet muuttuvat kantojen korjuun myötä vielä voimakkaammin kuin pelkän laikkumätästyksen jälkeen, ja tämä näkyy kenttäkerroksen kasvillisuudessa vielä varhaisen sukkessiovaiheen jälkeenkin.