Hiljaisen tiedon jakamisen painotuksia : harmaan kirjallisuuden analyysi - Hagman, Eetu (2022)
Tietämyksen hallinnan ja etenkin hiljaisen tiedon hallinnan rooli on noussut isoon asemaan organisaatioiden toiminnassa viime vuosien aikana. Rekrytointimarkkinat käyvät kuumina ja organisaatioiden taistelu asiantuntijoista on kovaa. Lisäksi organisaatioiden tulee pystyä hyödyntämään asiantuntijoiden osaamista eli hiljaista tietoa pysyäkseen kovassa kilpailussa mukana. Aiemman raportin mukaan jopa 95 prosenttia organisaatioiden tietämyksestä on työntekijöiden hiljaista tietoa ja näin ollen sen tehokkaalla hyödyntämisellä voi olla valtavia vaikutuksia organisaatioiden menestymiselle. Hiljaisen tiedon jakaminen on aiemmin mielletty kasvotusten tapahtuvaksi toiminnaksi, mutta viime vuosina valtavasti lisääntynyt etätyöskentely on luonut haasteita tämän toteuttamiselle, ja siitä johtuen organisaatiot ovat joutuneet kehittämään uusia hiljaisen tiedon jakamiskeinoja. Tämä pro gradu -tutkielma pyrkii tutkimaan erilaisia keinoja hiljaisen tiedon jakamiseen sekä jakamisen kanssa kohdattuja haasteita SECI-mallin tuella. Tutkimuksen ensimmäinen osio käsittelee tiedon hierarkiaa, tietämyksen sekä hiljaisen tiedon hallintaa kirjallisuuskatsauksen muodossa. Tutkimuksen empiirinen osio toteutettiin laadullisena sisältöanalyysinä tutkimalla harmaata kirjallisuutta, joka piti sisällään erilaisia konsultti- ja blogikirjoituksia sekä raportteja. Tarkoituksena oli pyrkiä peilaamaan harmaan kirjallisuuden trendejä SECI-malliin ja nostamaan esiin konsulttien kokemia parhaita käytänteitä. Tutkimuksen tulosten pohjalta pystyttiin löytämään sekä haasteita että useita mahdollisia keinoja ja työkaluja näiden haasteiden kumoamiseen. Isoimpina haasteina koettiin ajankäytölliset ongelmat, organisaatiokult-tuurin ongelmat sekä tiedon väärä sijainti. Puolestaan harmaan kirjallisuuden pohjalta tehokkaita hiljaisen tiedon jakamiskeinoja olivat muun muassa mentorointi, pikaviestintäapplikaatiot, käytäntöyhteisöt sekä tietokannat. Johtopäätösten pohjalta voidaan todeta, että organisaation sekä yksilöiden toiminta hiljaisen tiedon hallintaan liittyen toimii kaikista suurimpana tekijänä sen mahdollistajana tai rajoittajana.