Me ja minä muutoksessa : pakko-oireisen häiriön kertominen Lily Baileyn omaelämäkerrallisessa teoksessa Because We Are Bad - Tammisto, Laura Sofia (2022)
Tutkielmassa keskitytään analysoimaan kertojamuotojen ja kertovien persoonien suhteita toisiinsa sekä kertojan sairaudentuntoon. Tämän lisäksi kerrontaa ja kertojuutta heijastetaan kerronnan konventioihin sairausnarratiivien ja autobiografian kentällä keskittyen pakko-oireisen häiriön representaatioihin. Analyysin ensisijainen kohdeteos on Lily Baileyn Because We Are Bad: OCD and a Girl Lost in Thought (2018, alkuperäinen julkaisu 2016), mutta tutkielmassa kulkee tiiviisti mukana myös kolme muuta omaelämäkertaa, jotka liittyvät pakko-oireiseen häiriöön: Emily Colaksen Just Checking: Scenes from the Life of an Obsessive-Compulsive (1998), Ruth Deanen Washing My Life Away: Surviving Obsessive-Compulsive Disorder (2005) sekä David Adamin The Man Who Couldn’t Stop: OCD and the True Story of a Life Lost in Thought (2016, alkuperäinen julkaisu 2014). Tutkielman metodina on vertaileva ja analyyttinen lähiluku, jonka avulla vastataan seuraaviin tutkimuskysymyksiin: 1) kuinka kerronnan eri persoonien käyttö vaikuttaa sairaudesta, elämästä ja itsestä kertomiseen, 2) minkälaisia muita kerronnan keinoja teos hyödyntää näitä teemoja käsitellessään sekä 3) minkälaisia merkityksiä ja vaikutuksia näillä on laajemmin omaelämäkerran sekä sairausnarratiivien diskursseissa.