Variation in reed warbler (Acrocephalus scirpaceus) egg phenotype with local breeding microhabitat - Jolkkonen, Juho (2021)
Lintujen munien värityksen yhtenä tärkeimpänä syynä pidetään pedoilta suojautumista. Pesämateriaalin, -paikan sekä valoympäristön vaihdellessa munat, jotka sulautuvat hyvin pesän visuaaliseen ympäristöön, jäävät saalistajilta helpommin huomaamatta. Lajien välisten erojen lisäksi munien väritys vaihtelee myös lajinsisäisesti eri yksilöiden välillä, minkä syitä ei tarkkaan tiedetä. Tutkimuksessani mittasin rytikerttusten (Acrocephalus scirpaceus) munien värityksen, pesäkorkeuden sekä pesimäajankohdan vaihtelua Suomessa, lajin levinneisyysalueen pohjoisreunalla, selvittääkseni hyödyntävätkö naaraat pesimähabitaatin valoympäristön vaihtelua muniensa suojavärityksen parantamiseksi. Rytikerttusten pesimähabitaattinaan suosima ruovikko on usein rakenteeltaan homogeeninen, mutta kasvaa kesän aikana nopeasti. Ruovikon nopean kasvun vuoksi oletin, että ruovikon valoympäristö muuttuisi pesimäkauden aikana tummemmaksi, ruskeasävyisemmäksi sekä vähemmän laikukkaaksi (ts. tasaisemman varjoisaksi). Lisäksi lähempänä maanpintaa, valoympäristön tulisi olla tummempi, ruskeasävyisempi sekä vähemmän laikukas verrattuna ruovikon yläosiin, korsien ja lehtien estäessä valon kulkeutumista ruovikon pohjalle saakka. Oletin, että mikäli naaraat parantavat muniensa suojaväritystä habitaatin sisällä vaihtelevassa valoympäristössä, myöhemmin pesimäkaudella sekä matalammalla sijaitsevissa pesissä olevien munien tulisi olla tummempia, ruskeampia sekä vähäkontrastisemmin kuvioituja kuin kauden alussa tai korkeammalle rakennettuihin pesiin munittujen munien. Tulokseni osoittavat, että rytikerttuset munivat tummempia, ruskeampia ja vähäkontrastisempia munia myöhemmin pesimäkaudella, sekä mukauttavat pesäkorkeuttaan niin, että munien ja valoympäristön välillä oli positiivinen korrelaatio kirkkaudessa ja laikukkuudessa. Yksilöllisesti vaihteleva munan väritys saattaa siis parantaa suojaväritystä vaihtelevassa valoympäristössä, ja rytikerttusnaaraat parantavat munien suojaväritystä valitsemalla sopivan pesäpaikan valoympäristöä apunaan käyttäen.