Perimän ja liikunnan vaikutus neurogeneesiin hippokampuksen pykäläpoimussa - Keskitalo, Martta; Kuussalo, Lauri; Nissinen, Amiira (2021)
Ihmisten merkittävimpinä ja maailmanlaajuisesti yleistyvinä terveysriskeinä pidetään ylipainoa sekä erilaisia metabolisia sairauksia, joiden on ikääntymisen tavoin havaittu heikentävän aivojen terveyttä ja kognitiivisia toimintoja. Elintapojen, esimerkiksi fyysisen aktiivisuuden, lisäksi myös perimä vaikuttaa yksilön aivoterveyteen sekä alttiuteen sairastua kyseisiin elintapasairauksiin. Hippokampus on aivojen ohimolohkossa sijaitseva kognitiivisista toiminnoista, kuten muistista, oppimisesta ja tunteiden säätelystä vastaava rakenne. Vaikka perimällä ja elintavoilla voi olla haittavaikutuksia aivoterveyteen, voi hippokampuksen plastisuutta ja täten myös kognitiivisia toimintoja mahdollisesti edistää lisäämällä neurogeneesiä eli uusien hermosolujen syntyä hippokampuksessa. Tässä LuK-tutkielmassa tutkittiin perityn juoksukapasiteetin ja liikunnan vaikutusta aikuisiän hippokampaaliseen neurogeneesiin valikoidusti jalostetun rottamallin avulla. Tutkittavat joko hyvän tai huonon perityn juoksukapasiteetin omaavat rotat jaettiin juokseviin ja liikkumattomiin ryhmiin, jotta voitiin selvittää kuinka aerobinen liikunta lisää neurogeneesiä. Liikkumattoman ryhmän avulla saatiin myös tietoa siitä, kuinka pelkkä peritty juoksukapasiteetti vaikuttaa neurogeneesiin. Lisäksi huonon perityn juoksukapasiteetin rotat olivat perimältään alttiita ylipainolle ja metabolisille sairauksille. Rottien aivoleikkeiden uudet hermosolut värjättiin immunohistokemiallisin menetelmin solujen Ki-67-proteiiniin sitoutuvalla vasta aineella. Värjätyt solut laskettiin sekä kuvattiin valomikroskoopilla, ja solulaskujen tulokset analysoitiin tilastollisin menetelmin. Tutkimuksen tulosten mukaan jokaisella rottaryhmällä ilmeni neurogeneesiä, mutta ainoastaan huonon perityn juoksukapasiteetin omaavien rottien liikkuvan ryhmän uusien jakautuneiden hermosolujen määrä oli tilastollisesti merkitsevä verrattuna liikkumattomaan ryhmään. Tulokset osoittivat, että aerobisella liikunnalla voitiin edistää neurogeneesiä rottien huonosta peritystä aerobisesta kunnosta huolimatta. Käytetty rottamalli oli metabolisten sairauksien suhteen polygeeninen, jonka vuoksi tässä tutkimuksessa saatu tulos liikunnan vaikutuksesta neurogeneesiin luo pohjaa myös ihmisille soveltuviin lisätutkimuksiin.