Virtuaalitodellisuusteknologian hyödyntäminen opetuskäytössä - Myllyharju, Kasperi (2021)
Virtuaalitodellisuus määritellään yksinkertaisimmillaan tietokonevälitteiseksi simulaatioksi. Virtuaalitodellisuus on olemukseltaan kolmiulotteinen, moniaistinen ja vuorovaikutteinen, jolloin käyttäjän kokemus on kuin tämä olisi ja toimisi kyseisessä keinotekoisessa ympäristössä. Viimevuosina kuluttajakäyttöön suunnatut virtuaalitodellisuuslasit ovat yleistyneet, joka on kasvattanut niiden saatavuutta myös opetuskäytössä. Samalla eri tieteenaloilla on alettu tutkimaan virtuaalitodellisuuden soveltamista entistä enemmän. Virtuaalitodellisuuden tutkimus onkin lisääntynyt viimevuosina esimerkiksi tekniikan, psykologian ja opetuksen saralla. Tässä tutkielmassa käsittelen virtuaalitodellisuuden hyödyntämistä lasten, nuorten ja korkeakouluopiskelijoiden opetuksessa. Tutkielma on tuotettu kirjallisuuskatsauksena, jossa tarkastellaan millaisia hyötyjä, haittoja ja mahdollisuuksia virtuaalitodellisuuden hyödyntämisessä opetuksessa on. Tutkielmassa keskityn virtuaalitodellisuusteknologioista erityisesti virtuaalitodellisuuslaseihin mutta käyn läpi myös esimerkiksi projektorilla muodostettua virtuaaliympäristöä tukena liikunnan opetuksessa. Tutkielmassa tarkastellaan ja määritetään virtuaalitodellisuutta teknologianäkökulmasta samalla pohjustaen aihetta sen soveltamiseen opetuskäyttöön. Opetusta tarkastellaan tutkielmassa erilaisten oppimisteorioiden avulla ja avataan virtuaalitodellisuuden soveltuvuutta näiden oppimisteorioiden malleihin. Tässä tutkielmassa käy ilmi, että virtuaalitodellisuuden hyödyntämisessä opetuskäytössä on selkeää hyötyä oppimisen kannalta, mutta se sisältää myös rajoitteita ja ongelmia. Erityisesti nuorten, alle teini-ikäisten lasten opetuksessa virtuaalilasien käyttöä tulisi välttää muun muassa osittain kehittymättömän ylävartalon ja pään motoriikan takia. Kehitysvammaisilla virtuaalitodellisuus on havaittu olevan erityisen tehokas tapa opettaa tiettyjä haastavaksi havaittuja asioita.