Toimintarajoitteisten 5-luokkalaisten koettu liikunnallinen pätevyys ja liikuntamotivaatio - Pyhältö, Janika; Appelgren, Marja (2021)
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, millainen on toimintarajoitteita kokevien 5- luokkalaisten koettu liikunnallinen pätevyys ja liikuntamotivaatio sekä niiden yhteys. Lisäksi tarkoituksena oli selvittää, ilmeneekö koetussa liikunnallisessa pätevyydessä ja liikuntamotivaatiossa eroja sukupuolen, toimintakyvyn haasteen, sairauden tai vamman, sosioekonomisen aseman tai liikunta-aktiivisuuden suhteen. Tutkimuksen aineistona oli Lasten ja nuorten liikuntakäyttäytyminen Suomessa (LIITU) - tutkimuksen osa-aineisto. Osa-aineistossa olivat ne viidesluokkalaiset, jotka vastasivat heillä olevan jokin lääkärin toteama pitkäaikaissairaus, vamma tai toimintarajoite (n=442). Tutkittavilla saattoi olla myös useampi toimintarajoite. Kommunikoinnin vaikeudet sisälsivät haasteita kuulemisessa ja ymmärretyksi tulemisessa. Kognitiiviset vaikeudet sisälsivät oppimisen, muistamisen ja keskittymisen haasteita. Sosiaalisen alueen vaikeuksiin kuuluivat oman käyttäytymisen kontrolloinnin, ystävien saamisen sekä omien rutiinien muutosten hyväksymisen haasteet. Muita toimintarajoitteita olivat näkemisen, kävelemisen sekä itsestä huolehtimisen haasteet. Aineistoa analysoitiin IBM SPSS Statistics 26 -ohjelmaa käyttäen. Aineiston kuvailemiseen käytettiin jakaumien prosenttiosuuksia (%), ristiintaulukointia ja Boxplot-kuvioita. Summamuuttujien väittämien luotettavuutta tarkasteltiin Cronbachin alfa - arvolla. Analyysimenetelminä olivat Mann Whitney`n U-testi, Kruskal Wallisin testi, Bonferroni korjatut arvot sekä Kendall’s tau b korrelaatiokerroin. Tulosten mukaan sosiaalisen alueen vaikeuksiin kuuluva muutosten hyväksyminen omiin rutiineihin oli yleisin lasten toimintarajoitteita aiheuttava tekijä. Poikien koettu liikunnallinen pätevyys oli korkeampi kuin tyttöjen. Liikuntamotivaatio oli tytöillä poikia korkeampi. Koetun liikunnallisen pätevyyden ja liikuntamotivaation havaittiin olevan yhteydessä toisiinsa ja liikunnallisesti itsensä päteviksi kokevat aikoivat liikkua myös tulevaisuudessa. Liikunta aktiivisuuden osalta ilmeni, että koettu liikunnallinen pätevyys ja liikuntamotivaatio olivat sitä korkeampia, mitä enemmän oli liikuttu. Sosioekonominen asema ei vaikuttanut merkitsevästi koettuun liikunnalliseen pätevyyteen ja liikuntamotivaatioon.