Vanhemman temperamentin ja vanhemman kasvatustyylien yhteydet nuoren temperamentin kehitykseen - Jykylä, Johanna; Siiriä, Mira (2021)
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, kuinka temperamentti kehittyy 6.–9. luokan välillä ja kuinka vanhemman kasvatustyylit ovat yhteydessä nuoren temperamenttiin ja siinä tapahtuviin muutoksiin. Lisäksi tutkimme, kuinka vanhemman temperamentin yhteydet nuoren temperamenttiin ja sen kehitykseen välittyvät vanhemman kasvatustyylien kautta. Tutkimus on osa laajempaa TIKAPUU-pitkittäistutkimusta. Tutkimukseen osallistui 320 nuorta ja heidän vanhempansa. Nuoret arvioivat temperamenttiaan (ulospäinsuuntautuneisuus, tahdonalainen itsesäätely, negatiivinen emotionaalisuus, kiinnostus muita ihmisiä kohtaan) 6. ja 9. luokalla. Heidän vanhempansa arvioivat omaa temperamenttiaan (ulospäinsuuntautuneisuus, tahdonalainen itsesäätely, negatiivinen emotionaalisuus, aistiherkkyys) ja kasvatustyylejään (lämpimyys, psykologinen kontrolli, behavioraalinen kontrolli) nuorten ollessa 6. luokalla. Tutkimme nuoren temperamentin kehitystä riippuvien otosten t-testillä ja pysyvyyskorrelaatioilla (Pearson), kun taas vanhemman kasvatustyylien ja nuoren temperamentin välisiä yhteyksiä tutkittiin lineaarisella regressioanalyysilla. Vanhemman kasvatustyylien välittävää vaikutusta vanhemman ja nuoren temperamentin välillä tutkittiin mediaattorianalyysilla. Tulokset osoittivat nuoren tahdonalaisen itsesäätelyn ja negatiivisen emotionaalisuuden vähenevän keskiarvotasolla 6.–9. luokan välillä. Lisäksi nuoren temperamentin suhteellisen pysyvyyden havaittiin olevan kohtalaista kaikissa temperamentin ulottuvuuksissa. Vanhemman lämpimyys ja behavioraalinen kontrolli olivat yhteydessä nuoren temperamenttipiirteisiin ja niiden kehitykseen. Esimerkiksi vanhemman lämpimyys oli yhteydessä nuoren suurempaan kiinnostukseen muita ihmisiä kohtaan 6. luokalla sekä negatiivisen emotionaalisuuden vähenemiseen 6.–9. luokan välillä. Vanhemman behavioraalinen kontrolli oli puolestaan yhteydessä nuoren vähäisempään negatiiviseen emotionaalisuuteen 6. luokalla. Vanhemman lämpimyys ja behavioraalinen kontrolli välittivät myös useita vanhemman temperamentin ja nuoren temperamentin sekä sen kehityksen välisiä yhteyksiä. Erityisen tärkeänä havaintona oli, mitä enemmän vanhempi raportoi negatiivista emotionaalisuutta, sitä vähemmän hän osoitti lämpimyyttä, joka edelleen oli yhteydessä nuoren negatiivisen emotionaalisuuden lisääntymiseen. Sen sijaan kaikki muut vanhemman temperamenttipiirteet olivat yhteydessä runsaampaan lämpimyyteen ja sitä kautta nuoren negatiivisen emotionaalisuuden vähenemiseen 6.–9. luokan välillä. Tutkimus osoittaa, että vanhemman temperamentti ja kasvatustyylit ovat yhteydessä nuoren temperamenttiin ja sen kehitykseen, vaikka nuoruudessa hiljalleen itsenäistytään ja irtaudutaan vanhemmista. Nuoren temperamentin sekä vanhemman temperamentin ja kasvatustyylien keskinäiset vaikutukset ovat tärkeä tunnistaa, jotta nuoria voidaan tukea entistä paremmin kohti tasapainoista aikuisuutta. Jatkossa olisikin hyödyllistä tutkia vanhemman temperamentin ja kasvatustyylien vaikutuksia tarkemmin nuoren ihmissuhteisiin ja hyvinvointiin, kuten masennus- ja ahdistuneisuusoireisiin.