"Heidän perintönsä on hyvissä käsissä" : Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin representaatio itäsaksalaisessa Neues Deutschland-sanomalehdessä 1949-1989 - Eskelinen, Ville (2021)
Tässä työssä on tarkasteltu saksalaisten sosialistien, Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin kuvausta Itä-Saksalaisessa Neues Deutschland-sanomalehdessä. Luxemburg ja Liebknecht aikanaan olivat saksalaisen Spartakisti-liikkeen johtohahmoja, sekä Saksan kommunistisen puolueen perustajia. Epäonnistuneen vallankumousyrityksen myötä, heidät murhattiin Berliinissä 1919. Tutkielmassa pyrin selvittämään millä tavoin Neues Deutschland on pyrkinyt esittämään kaksikon, ja kuinka heitä on käytetty osana Itä-Saksan valtapuolue SED:n historiapolitiikkaa sekä poliittista viestintää. Aineistonani olen käyttänyt rajatusti vuosien 1949-1989 välillä julkaistuja lehtiä. Olen hyödyntänyt pääasiallisena metodinani diskurssianalyysiä. Lähestymistavassani olen peilannut Neues Deutschlandin artikkeleiden sisältöä ja viestintää julkaisuajankohdan aikaiseen tilanteeseen Itä-Saksassa ja siten samalla selvittää kuinka lehden tuottama Luxemburg-Liebknecht-diskurssi on ajan myötä kehittynyt. Tärkeimpiä tarkasteltavia asioita työssäni on ollut Luxemburgiin ja Liehknechtiin liitetyt teemat ja sanavalinnat. Kaksikkoon liitettiin läpi tarkastelemani ajanjakson velvoittavaa viestiä perinnöstä, jonka Itä-Saksan hallinto oli saanut toteutettavakseen. Työssäni olenkin osoittanut, kuinka Luxemburgia ja Liebknechtiä käytettiin osana SED:n pyrkimyksiä oman valtansa legitimoimiseen sekä uuden sosialistisen kulttuurin asettamiseen Itä-Saksan alueelle. Kaksikko esitettiin marttyyreinä saksalaisen työväenliikkeen kamppailussa, ja heidän uhraustaan käytettiin osana velvoittavaa viestintää siitä, että jokaisen Itä-Saksan kansalaisen tulisi olla mukana yhteisissä ponnistuksissa sosialistisen Saksan valtion rakentamisen eteen. Itä-Saksan olemassaolon viimeisinä vuosina Luxemburgista tuli symboli hallituksen vastaisissa mielenosoituksissa. Poliittista vapautta tavoitelleen mielenosoittajat käyttivät Luxemburgin tekstejä hallituksen vastustamisessa ja samalla osoittivat SED:n historiapolitiikan haavoittuvaisuuden.