Ortostaattinen hypotensio ja sen yhteys fyysiseen aktiivisuuteen ja toimintakykyyn ikääntyneillä ihmisillä - Tolonen, Petri (2021)
Ortostaattisella hypotensiolla (OH) tarkoitetaan asennon muutoksessa, yleensä seisomaan noustessa, tapahtuvaa poikkeavan suurta verenpaineen laskua. OH:n esiintyvyyden arvioidaan olevan 5–30 % riippuen pääasiassa iästä, sairauksista ja lääkkeiden käytöstä. OH on vakava autonomisen hermoston häiriö, jolla arvioidaan olevan yhteyk¬siä muun muassa sydän- ja verisuonisairauksiin, kaatumisiin ja dementiaan. Poikkeuksellisen suuri verenpaineen lasku voi aiheuttaa huimausta, väsymistä, lihastonuksen katoamista, sydämen tykytystä, näköhäiriöitä, kuulohäiriöitä tai tajunnan menetystä. Tajunnan menetyksistä 15 % arvioidaan johtuvan OH:sta. OH:n oireet heikentävät ikääntyneiden henkilöiden toimintakykyä ja elämänlaatua sekä voivat lisätä kaatumisen pelkoa. Tämä pro gradu -tutkielma tarkasteli OH:n esiintyvyyttä tuoreessa suomalaisessa väestökohortissa ja OH:n yhteyttä verenpainetautiin sekä fyysiseen aktiivisuuteen ja toimintakykyyn. Tutkimusaineistona käytettiin Keski-Suomessa tuotettua AGNES-aineistoa. OH:n tutkimusjoukkoon kuului 873 75-, 80- ja 85-vuotiasta henkilöä. Tietojen keräys tapahtui puhelin- ja kotihaastattelujen sekä postikyselyjen ja tutkimuskeskuksessa tapahtuneiden mittausten avulla. Fyysisen aktiivisuuden arvioinnissa hyödynnettiin UKK RM42 kiihtyvyysanturilla mitattua kiihtyvyysanturidataa sekä reipasta liikkumista, kävelyä, seisomista ja istumista koskevaa validoitua kyselyä. OH:n ja fyysi¬sen toimintakyvyn yhteyttä tutkittiin analysoimalla kuuden minuutin kävelytestin tuloksia sekä raskaista taloustöistä selviämisen kyselyn tuloksia. Analyysimenetelminä käytettiin riippumattomien otosten t-testiä, varianssianalyysia (ANOVA), ristiintaulukointia ja khiin neliötestiä. OH:ta esiintyi 9.7 %:lla koko aineistosta. OH:n esiintyvyys oli hiukan yleisempää miehillä (10.5 %) kuin naisilla (9.2 %). Sukupuolten välinen ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä. OH:n esiintyvyys oli samanlaista kaikissa kolmessa ikäryhmässä. Verenpainetauti oli yhtä yleistä OH:ta sairastavilla ja terveillä. OH:ta sairastavat 75-vuotiaat naiset olivat terveitä aktiivisempia (p = 0.015). Muilla naisryhmillä ja miehillä vastaavaa eroa ei havaittu. Koko aineistoa tutkittaessa OH:n ja kiihtyvyysanturin avulla kerätyn aktiivisuustiedon väliltä ei löytynyt tilastollisesti merkitsevää yhteyttä. OH:n ja fyysisen toimintakyvyn yhteyden analyysissä 75-vuotiaiden miesten kuuden minuutin kävelytestin tuloksien mukaan OH:ta sairastavien kävelytulokset olivat terveitä heikommat (p = 0.049). Muita miesryhmiä, naisryhmiä ja koko aineistoa tutkittaessa, OH- ja ei-OH-ryhmien välillä ei ollut eroa kuuden minuutin kävelytestissä, eikä raskaista taloustöistä selviämisessä. Tämä tutkielma vahvistaa aiempia havaintoja OH:n esiintyvyydestä ikääntyneessä väestössä. Nyt tutkitussa väestökohortissa OH:n esiintyvyys ei kuitenkaan ollut suurempaa vanhemmissa ikäryhmissä. OH:n ja fyysisen aktiivisuuden väliltä ei löytynyt koko aineistoa tarkasteltaessa tilastollisesti merkitsevää eroa OH:ta sairastavien ja terveiden väliltä. Tämä tulos vahvistaa aiempia havaintoja. OH:ta sairastavien 75-vuotiaiden miesten heikommat kävelytestitulokset vahvistavat käsitystä OH:n ja fyysisen toimintakyvyn välisestä yhteydestä. Muiden ikäryhmien tai naisten tuloksissa ei eroja havaittu. Tutkimustulokset olivat samansuuntaisia aiempien tutkimustulosten kanssa, vaikka OH:n ja fyysisen toimintakyvyn yhteys ei ollut tässä tutkimuksessa yhtä vahva. Aiemmat OH-tutkimukset ovat tehty palvelukotiasukkaille tai laitoshoidossa asuville. Näin ollen, tämä laajalla väestöotoksella suoritettu tutkimus tuo uutta tietoa erityisesti itsenäisesti kotiolosuhteissa asuvien iäkkäiden OH:n yleisyydestä ja yhteydestä fyysiseen aktiivisuuteen ja toimintakykyyn.