The effects of intelligent technology assisted exercise intervention on functional capacity in older community-dwelling women and men - Saikkonen, Nyyti (2020)
Väestön ikääntyessä yksilön toimintakyvyn ja itsenäisen arjessa selviytymisen merkitys korostuu. Mahdollisimman hyvä toimintakyky on merkittävä niin yksilön elämänlaadun, kuin kansantaloudenkin näkökulmasta. Yksi tärkeistä yksilön toimintakyvyn osa-alueista on kyky liikkua turvallisesti omassa elinympäristössään. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kansainvälisten suositusten mukaisen progressiivisen voima- ja tasapainoharjoitteluintervention vaikutusta iäkkäiden fyysiseen suorituskykyyn. Tutkimushypoteesina oli, että älyteknologian avulla toteutettu kahden kuukauden mittainen liikuntainterventio parantaa toimintakykyä erityisesti kävelyvaikeuksia kokevilla ikääntyneillä. Tässä kahden kuukauden interventiossa tutkimusaineisto koostui kahdestakymmenestä vapaaehtoisesta, kotona asuvasta ikääntyneestä miehestä ja naisesta (ikä 73 ±7 vuotta, BMI 29±5 kg/m2). Tutkittavat suorittivat älykuntosalilla (HUR Oy, Kokkola, Suomi) voima- (yhdeksän lihasryhmää) ja tasapainoharjoittelua kahdesti viikossa. Harjoittelukonsepti oli automatisoitu ja yksilöllistetty harjoittelun vastuksen, progression ja määrän osalta. Yhden toiston maksimia (1RM) jalkaprässin ja rintaprässin osalta käytettiin maksimaalisen voiman arvioimiseen ylä- ja alaraajojen osalta. Lyhyttä fyysisen suorituskyvyn testistöä (SPPB) käytettiin toiminnallisen kapasiteetin muutosten kartoitukseen. Aineistoa analysoitiin tilastollisin menetelmin t-testin, yleisen lineaarisen mallin (GLM), yksisuuntaisen varianssianalyysin (ANOVA) ja ristiintaulukoinnin avulla. Kaikki yksilöt osallistuivat koko 16 harjoittelukertaan (keskimääräinen yksittäisen harjoituksen kesto 49 ±7min). Jalkaprässin 1RM lisääntyi 15% (alku 66±15 ja loppu 73±14 kg, p<0.0001) ja rintaprässin 12% (alku 20±7 ja loppu 22±9 kg, p<0.0001). SPPB osoitti 5% parannuksen toimintakyvyssä (alku 10.4±1.3 ja loppu 10.9±1.2, p=0.016). Yksilöt, jotka kokivat kävelyvaikeuksia alkutilanteessa raportoitiin erikseen (GD, n=7), samoin kuin ne jotka eivät kokeneet kävelyvaikeuksia (NGD, n=13). Kävelyvaikeuksia kokevat olivat vanhempia kuin ryhmä, jolla kävelyvaikeuksia ei ilmennyt (77±6 vs. 69±6 vuotta, p=0.011). Jalkaprässin 1RM kasvoi 25% kävelyvaikeuksia kokevalla ryhmällä ja 10% heillä, joilla kävelyvaikeuksia ei ollut. Rintaprässin 1RM muuttui 15% GD- ryhmällä ja 11% NGD- ryhmälle. SPPB parani 12% GD- ryhmälle ja 1% NGD:lle (yhteisvaikutus p=0.001). Ryhmät erosivat lähtötilanteessa toisistaan SPPB:n osalta (GD 9.4±1.2 vs. 11.2±0.5, p<0.0001), mutta eivät enää kahden kuukauden intervention jälkeen (GD 10.6±1.5 vs. 11.2±0.6, p=0.199) eli GD- ryhmä oli saavuttanut saman tason kuin NGD- ryhmä. Älyteknologiaa hyödyntävä ja suosituksia noudattava liikuntainterventio on tehokas ikääntyneiden toimintakyvyn edistäjä lyhyen fyysisen suorituskyvyn testistöllä mitattuna. Erityisesti hyötyvät ne ikääntyneet henkilöt, joilla on kävelyvaikeuksia. Uudet fyysistä aktiivisuutta edistävät, modernia teknologiaa käyttävät konseptit voivat olla potentiaalisia väyliä ikääntyneille turvallisen kävelyn ja tätä kautta myös paremman elämänlaadun edistämiseksi.