Pelillistetyn harjoittelun vaikuttavuus alaraajojen lihasvoimaan ikääntyneillä : järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus ja meta-analyysi - Hintikka, Minerva (2021)
Ikääntyneiden määrän lisääntyminen yhteiskunnassa vaatii tulevaisuudessa terveydenhuollolta uusia innovaatiota ja toimintatapoja. Digitalisaatio mahdollistaa suurten ikäluokkien tuomiin haasteisiin vastaamisen. Pelillistetty harjoittelu on erilaisiin videopeleihin ja simulaatioihin perustuvaa harjoittelua, jonka avulla pyritään saavuttamaan jokin fyysistä terveyttä parantava tarkoitus, tavoite tai hyöty. Sen vaikutuksia on tarkasteltu paljon, mutta evidenssi on ikääntyneen populaation osalta vielä vähäinen. Aiempi tutkimusnäyttö osoittaa, että pelillistetty harjoittelu voi lisätä lihasvoimaa yhdistettynä vastusharjoitteluun sekä parantaa lihaskestävyyttä. Tämän systemaattisen kirjallisuuskatsauksen ja meta-analyysin tarkoitus on tuottaa uutta tietoa pelillistetyn harjoittelun vaikuttavuudesta ikääntyneiden alaraajojen lihasvoimaan. Systemaattinen kirjallisuushaku suoritettiin MEDLINE, CINAHL, Cochrane (CENTRAL), EMBASE, Web of Science, PsycInfo sekä PEDro -tietokannoista keväällä 2019 ja päivityshaku aineistolle tehtiin tammikuussa 2020. Mukaan hyväksyttiin sisäänotto- ja poissulkukriteerien mukaisesti tutkimukset, joissa ilman neurologisia sairauksia elävät yli 59-vuotiaat olivat osallistuneet pelillistetyn harjoittelun interventioihin ja lopputulosmuuttujana oli lihasvoima. Tutkimusten harhan riskiä arvioitiin Cochrane Risk of Bias 2 -työkalun avulla ja näytön varmuutta GRADE arvioinnilla. Katsaukseen hyväksyttiin 17 tutkimusta, joista 15 sisällytettiin meta-analyysiin. Tutkimusten kokonaisharhan riski oli korkea. Mukaan otetuissa alkuperäistutkimuksissa oli yhteensä 907 tutkittavaa, joiden keski-ikä vaihteli 68,5–80 vuoden välillä. Tutkittavista kontrolliryhmiin kuului 501 ja koeryhmiin 406 henkilöä. Pelillistetyn harjoittelun interventiot vaihtelivat viidestä viikosta 26 viikkoon, viikoittaisten harjoituskertojen ollessa keskimäärin 2,45 kertaa, 50–53 minuuttia kerrallaan. Kontrolliryhmät eivät joko harjoitelleet lainkaan, suorittivat muuta pelillistettyä harjoittelua tai muunlaista fyysistä tai ei-fyysistä harjoittelua. Meta-analyysin tulosten mukaan, pelillistetyn harjoittelun interventio- ja kontrolliryhmien välillä ei ole eroa alaraajojen lihasvoiman suhteen (SMD -0.29, 95 % LV -0.70 – 0.12, p = 0.16; I2 = 87 %, n = 890, 15 tutkimusta, GRADE-näytön varmuus hyvin alhainen). Pelillistetty harjoittelu näyttää olevan yhtä vaikuttavaa ikääntyneiden alaraajojen lihasvoiman lisäämisessä verrattuna muunlaiseen fyysiseen harjoitteluun (SMD 0.21, 95 % LV -0.60 – 1.02; p = 0.61; I2 = 92 %, n = 377, 8 tutkimusta, näytön varmuus hyvin alhainen). Pelillistetty harjoittelu näyttää lisäävän ikääntyneiden alaraajojen lihasvoimaa verrattaessa sitä kontrolliryhmiin, jotka eivät suorittaneet fyysistä harjoittelua (SMD -0.60, 95 % LV -0.98 – -0.21, p = 0.002; I2 = 74 %, n = 513, 10 tutkimusta, näytön varmuus hyvin alhainen). Pelillistetty harjoittelu parantaa myös ikääntyneiden toiminnallista lihasvoimaa (SMD -0.62, 95 % LV -1.05 – -0.19, p = 0.005; I2 = 84 %, n = 695, 12 tutkimusta), ja se on yhtä vaikuttavaa ikääntyneiden isometrisen lihasvoiman lisäämisessä verrattuna kontrolliryhmiin (SMD 0.08, 95 % LV -0.79 – 0.96, p = 0.85; I2 = 94 %, n = 428, 6 tutkimusta). Kaikissa analyyseissä heterogeenisyys oli huomattavan korkeaa. Pelillistetty harjoittelu näyttää parantavan ikääntyneiden alaraajojen lihasvoimaa verrattuna kontrolliryhmiin, jotka eivät suorittaneet fyysistä harjoittelua. Erityisesti ikääntyneiden toiminnallinen lihasvoima näyttää parantuvan pelillistetyn harjoittelun keinoin verrattuna kontrolliryhmiin, jotka suorittivat joko muunlaista fyysistä harjoittelua tai eivät suorittaneet fyysistä harjoittelua. Pelillistetty harjoittelu on yhtä vaikuttavaa ikääntyneiden isometrisen lihasvoiman lisäämisessä kuin muunlainen fyysinen harjoittelu. Metodologisesti laadukkaampaa tutkimustietoa pelillistetyn harjoittelun vaikutuksista ikääntyneiden alaraajojen lihasvoimaan tarvitaan lisää, jotta sen kliininen merkittävyys voitaisiin varmistaa.