Yhdeksäsluokkalaisten koettu vesipätevyys - Valkonen, Miia; Salonen, Laura (2020)
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää yhdeksäsluokkalaisten koettua vesipätevyyttä sekä eri taustatekijöiden yhteyksiä koettuihin vesitaitoihin. Tutkimuksessa tarkasteltiin myös sukupuolten ja paikkakuntien välisiä eroja vesitaitoa mittaavissa tehtävissä. Lisäksi aineistosta nostettiin esiin koulu-uintiin suhtautumiseen ja vapaa-ajan liikuntaan liittyviä tekijöitä. Tutkimuksen kohdejoukko koostui Hämeenlinnan ja Mikkelin yhdeksännen luokan oppilaista (n=230). Tutkimus toteutettiin keväällä 2020 ja aineisto kerättiin sähköisesti kyselylomakkeella. Kysely sisälsi taustatietoja oppilaiden vapaa-ajan liikunnasta ja koulu-uinnista sekä koetun pätevyyden mittarin vesitaitoihin liittyen. Tutkimuksessa kehitettiin kuvitettu koetun pätevyyden mittari, joka perustui Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliiton viimeisimpään uinnin tavoitetaulukkoon ja Morgadon ym. (2020) kuvitettuun vesipätevyyden mittariin. Koetun vesipätevyyden mittari pilotoitiin luotettavuuden parantamiseksi. Mittarin luotettavuutta selvitettiin myös tilastollisin menetelmin. Aineistoa analysoitiin määrällisesti laskemalla koetun pätevyyden mittarin keskiarvot, keskihajonnat ja prosentuaaliset osuudet. Lisäksi eri taustatekijöiden yhteyksiä ja ryhmien välisiä eroja koettuun vesipätevyyteen analysoitiin ristiintaulukoinnin avulla ja riippumattomien muuttujien t-testillä. Tulokset osoittivat, että yhdeksäsluokkalaiset kokivat oman yleisen vesipätevyytensä keskiarvollisesti tasolle 2 (tasot 1–3). Suurinta pätevyyttä (taso 3) koettiin jalat edellä hypyssä ja selkäuinnissa, kun taas heikointa pätevyyttä (en kykene/en osaa) koettiin pää edellä hypyssä ja vedestä pelastamisessa. Poikien ja tyttöjen koetussa yleisessä vesipätevyydessä ei ollut tilastollisesti merkitsevää eroa, mutta pääedellä hypyssä keskiarvojen välillä oli tilastollisesti merkitsevä (p<.05) ero poikien keskiarvon ollessa korkeampi kuin tyttöjen. Paikkakuntien välinen vertailu osoitti, että mikkeliläiset kokivat yleisen vesipätevyytensä tilastollisesti merkitsevästi (p<.05) korkeammaksi kuin hämeenlinnalaiset. Yksittäisiä vesitaitotehtäviä tarkasteltaessa mikkeliläisten yhdeksäsluokkalaisten keskiarvot olivat hämeenlinnalaisiin nähden tilastollisesti erittäin merkitsevästi (p<.001) korkeampia syvyyssukelluksessa, vedestä pelastamisessa ja selkäuinnissa. Tutkimuksen mittaria voidaan hyödyntää uimaopetuksen suunnittelussa ja käytännön toteutuksessa. Mittarin vesitaitotehtävät toimivat esimerkiksi yksittäisinä harjoitteina uintitunneilla tai kotitehtävinä. Oppilaat voivat myös itse asettaa omat vesitaitotavoitteensa mittarin tehtävistä ja pyrkiä saavuttamaan ne yläkoulun aikana.