Aineenvaihdunnallinen joustavuus : yhteydet istumiseen, fyysiseen aktiivisuuteen ja aerobiseen kuntoon sekä metabolisen oireyhtymän osatekijöihin - Verho, Tiina (2020)
Ihmiset viettävät nykyisin paljon aikaa paikallaan, mikä lisää sydän- ja verisuonitautien riskiä. Liiallinen paikallaanolo jopa tuplaa riskin sairastua metaboliseen oireyhtymään, joka on moniulotteinen sairaus. Sen kriteereissä on kasvanut vyötärönympärys ja kohonnut verenpaine sekä poikkeavat veren sokeri- ja rasva-arvot. Riskitekijänä on erityisesti lihavuus keskivartalossa, jonne ylimääräinen energia varastoidaan elimistön normaalien varastojen ollessa täynnä. Tähän liittyy myös insuliini, joka määrittää elimistön energiankäyttöä. Elimistön kykyä vaihtaa energianlähteitä tilanteen mukaan kutsutaan aineenvaihdunnalliseksi joustavuudeksi, mutta insuliiniresistenteillä sekä ylipainoisilla se on häiriintynyt. Syinä pidetään mm. fyysistä liikkumattomuutta ja rasvakudoksen toiminnan häiriöitä. Metabolista oireyhtymää sairastavien aikuisten henkilöiden aineenvaihdunnallista joustavuutta ja sen yhteyttä paikallaanoloon sekä fyysiseen aktiivisuuteen tarkasteltiin yhtenä osa-alueena ExSit-tutkimuksessa. Tutkittavien paikallaanoloa ja sen keskeytystä sekä liikkumista mitattiin aktiivisuusmittarilla. Aineenvaihdunnallista joustavuutta arvioitiin kalorimetrian avulla hengityskaasuista laskemalla hengitysosamäärän (RQ) muutos paastosta insuliinistimulaatioon. Lisäksi tutkittavat suorittivat maksimaalisen hapenottokykytestin. Tutkimuksessa tarkasteltiin myös metabolisen oireyhtymän osatekijöiden yhteyksiä aineenvaihdunnalliseen joustavuuteen. Metabolista oireyhtymää sairastavien aineenvaihdunnallinen joustavuus oli negatiivisesti yhteydessä sedentaariosuuden, paaston RQ:n ja rasituksen alimman RQ:n kanssa ja positiivisesti insuliinistimulaation aikaisen RQ:n kanssa (p<0.05). RQ:n muutos rasituksessa oli positiivisesti yhteydessä kuntoon sekä koko kehon massaan että rasvattomaan massaan (p<0.05). Metabolisen oireyhtymän osatekijöiden suhteen rasituksen alin RQ oli negatiivisesti yhteydessä diastoliseen verenpaineeseen ja paaston RQ positiivisesti veren triglyserideihin (p<0.05). Tulosten mukaan suurempi paikallaanolon määrä liittyy huonompaan aineenvaihdunnalliseen joustavuuteen metabolista syndroomaa sairastavilla. Paastossa glukoosin lisääntynyt käyttö liittyy korkeampaan veren triglyseridien määrään. Eli vaikka veressä on paljon rasvaa, käytetään silti glukoosia. Tämä kuvaa hyvin aineenvaihdunnan häiriintymistä, mihin runsas istuminen tuo oman haitallisen osansa.