Monilääkityksen yhteys kotona asuvien 70-85 -vuotiaiden henkilöiden fyysiseen aktiivisuuteen - Vidgren, Arto (2020)
Ikääntymiseen liittyy vähentynyt fyysinen aktiivisuus ja lisääntynyt monilääkitys. Yhdessä nämä lisäävät huomattavasti fyysisen toimintakyvyn heikentymisen riskiä. Monilääkitykseksi katsotaan tilanne, jolloin henkilöllä on lääkärin määräämänä säännöllisessä käytössä vähintään viisi eri lääkettä. Tämän pro gradu tutkielman tarkoituksena oli selvittää, onko monilääkityksellä yhteys ikääntyneiden henkilöiden fyysiseen aktiivisuuteen ja kävelykykyyn sekä ennustaako monilääkitys fyysisen aktiivisuuden ja kävelykyvyn muutosta kuuden kuukauden liikuntaharjoittelun sekä yhdistetyn liikunta- ja kognitiivisen harjoittelun aikana. Tutkielman aineistona käytettiin Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan ja Gerontologian tutkimuskeskuksen Promoting safe walking among older people (PASSWORD) -tutkimuksen alku- ja välimittausten (6 kk) aineistoja. Tutkittavat (n=314) olivat 70-85-vuotiaita kotona asuvia jyväskyläläisiä, joilla ei ollut vakavia sairauksia tai kognition heikentymää. Reseptilääkkeiden käyttöä selvitettiin kyselylomakkeen avulla ja Efficapotilastietojärjestelmästä saatujen tietojen avulla. Tutkittavat satunnaistettiin kahteen tutkimusryhmään; liikuntainterventio (LIIKU) tai liikunta- ja kognitiivinen (LIIKUKO) interventio. Liikuntainterventio sisälsi viikoittain yhden ohjatun kuntosaliharjoituksen ja yhden ohjatun kävelyharjoituksen. Näiden lisäksi tutkittaville annettiin kotiharjoitusohjelma, joka keskittyi alaraajojen lihasvoiman, tasapainon sekä liikkuvuuden kehittämiseen. Kognitiivinen interventio sisälsi toiminnanohjauksen kolmen osa-alueen, inhibition, työmuistin ja kognitiivisen joustavuuden harjoittamisen. Tietokonepohjainen harjoittelu koostui neljästä tehtävästä ja intervention edetessä onnistumisten myötä testin suorittaminen nopeutui. Tässä tutkielmassa näiden tutkimusryhmien tutkittavat jaettiin edelleen alaryhmiin monilääkityksen perusteella; monilääkitty tai ei-monilääkitty. Ryhmien välisiä eroja fyysisen aktiivisuuden ja kävelykyvyn suhteen tarkasteltiin riippumattomien otosten t-testillä, χ2-testillä ja Fisherin tarkalla testillä. Ryhmien välisiä eroja liikunta-aktiivisuuden muutoksessa tarkasteltiin toistettujen mittausten varianssianalyysillä ja siihen liittyvällä parivertailu (post hoc) testillä. Lähtötilanteessa monilääkittyjen ja ei-monilääkittyjen tutkittavien välillä oli tilastollisesti merkitseviä eroja 6-minuutin kävelymatkan (p=0.022) ja kohtalaisen- tai reippaan aktiviteetin välillä (p=0.005). Ei-monilääkittyjen 6-minuutin kävelymatkan tulos oli 21.4 metriä pidempi kuin monilääkittyjen ja kohtalaisen- tai reippaan aktiviteetin määrä päivässä 6.8 minuuttia enemmän kuin monilääkityillä. Kohtalainen ja reipas aktiviteetti lisääntyi kaikissa tutkituissa ryhmissä tilastollisesti merkitsevästi (p<0.001) kuuden kuukauden intervention aikana. Ajan ja ryhmän yhdysvaikutus ei ollut tilastollisesti merkitsevä (p=0.966). Lääkitysryhmät erosivat tilastollisesti merkitsevästi (p=0.011) toisistaan kohtalaisen ja reippaan fyysisen aktiivisuuden suhteen yli aikapisteiden: ei-monilääkityillä LIIKUKO ryhmäläisillä päivittäinen kohtalainen ja reipas fyysinen aktiivisuus oli suurempaa kuin monilääkityillä LIIKUKO ryhmäläisillä. Johtopäätöksenä todetaan, että monilääkityksellä on yhteys ikääntyneiden henkilöiden fyysiseen aktiivisuuteen ja kävelykykyyn, mutta se ei vaikuta liikuntaintervention aiheuttamaan fyysisen aktiivisuuden muutokseen. Lisää tutkimusta tarvitaan selvittämään, mitkä lääkeaineet erityisesti yhdessä käytettynä aiheuttavat muutoksia fyysisessä aktiivisuudessa. Lisäksi kognitiivisen harjoittelun mahdollisia positiivisia vaikutuksia monilääkittyjen henkilöiden toimintakykyyn tulisi tutkia tarkemmin.