Vanhempien minäpystyvyyden tukeminen perheterapiassa - Ahola, Aada; Stenberg, Heidi (2020)
Vanhemmilla on merkittävä rooli lasten käytösongelmia ylläpitävässä vuorovaikutuksessa, ja yhdeksi vanhemmuuteen keskeisesti vaikuttavaksi tekijäksi on todettu vanhempien minäpystyvyys. Tässä tutkimuksessa tarkastelimme sitä, kuinka vanhempien minäpystyvyyttä tuetaan perheterapiassa, jonne on tultu lasten käytösongelmien vuoksi. Lisäksi olimme kiinnostuneita siitä, tapahtuuko vanhempien minäpystyvyyden tukemisessa muutosta terapiaprosessin edetessä. Tutkimuksemme on osa ”Uhmakkuus- ja käytöshäiriödiagnoosin saaneiden lasten perhekeskeinen hoito ja systemaattinen potilaspalaute syrjäytymisen ehkäisyssä” -tutkimusprojektia, jonka yhtenä tavoitteena on tukea uhmakkuus- ja käytöshäiriödiagnoosin saaneiden lasten ja heidän perheidensä toimijuutta. Toteutimme tutkimuksen analyysin aineistolähtöisesti keskustelunanalyysin menetelmin etsien niitä tilanteita, joissa terapeutit tukevat puheenvuoroissaan vanhempien minäpystyvyyttä. Banduran minäpystyvyyttä käsittelevä teoria toimi havainnointiamme ohjaavana viitekehyksenä. Havaitsimme vanhempien minäpystyvyyttä tuettavan erilaisten keinojen avulla, jotka kohdistuivat tukemaan vanhempien minäpystyvyyttä epäsuorasti kahden minäpystyvyyttä välittävän prosessin kautta. Lisäksi havaitsimme vanhempien minäpystyvyyden tukemisen muuttuvan terapiaprosessin edetessä. Tutkimuksemme tarjoaa uutta tietoa käytännön keinoista, joilla vanhempien minäpystyvyyttä voidaan tukea perheterapiassa. Tulostemme valossa vanhempien minäpystyvyyden tukeminen näyttäytyy merkittävänä osana lasten käytösongelmien hoitoa.