Liikkumispaikoissa käyntien useuden yhteys fyysiseen aktiivisuuteen ikääntyneillä henkilöillä - Salke, Riikka (2020)
Fyysisestä aktiivisuudesta on merkittävää hyötyä ikääntyneiden henkilöiden hyvinvoinnin ja terveyden kannalta sekä monien sairauksien ennaltaehkäisyssä. Ikääntyneiden henkilöiden suosituin liikuntamuoto on kävely, ja he liikkuvat useimmiten kotinsa lähiympäristössä. Toimintakyvyn heikentyessä kodin lähiympäristön merkitys kasvaa entisestään. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, miten usein ikääntyneet naiset ja miehet käyvät erilaisissa liikkumispaikoissa. Lisäksi selvitetään, miten erilaissa liikkumispaikoissa käyntien useus on yhteydessä fyysiseen aktiivisuuteen ikääntyneillä naisilla ja miehillä. Tutkimuksen aineistona on käytetty AGNES (Aktiivisuuden, terveyden ja toimintakyvyn yhteys hyvinvointiin vanhuudessa) -tutkimuksen aineistoa, joka on kerätty vuosina 2017-2018. Tutkimuksen kohdejoukkona olivat 75-, 80- ja 85-vuotiaat jyväskyläläiset ikääntyneet henkilöt. Tähän tutkimukseen on otettu mukaan henkilöt, jotka osallistuivat fyysisen aktiivisuuden mittaukseen kiihtyvyysmittarilla ja ympäristökyselyyn (n=482). Osallistujista oli naisia 288 ja miehiä 194. Tässä tutkimuksessa fyysistä aktiivisuutta arvioitiin kiihtyvyysmittarin avulla ja liikkumispaikoissa käyntien useutta selvitettiin kyselyllä internet-pohjaisessa osallistavassa paikkatietojärjestelmässä (PPGIS). Liikkumispaikkoja olivat 1) sisäliikuntapaikat, 2) ulkoliikuntapaikat, 3) lähiympäristön kohteet, jotka houkuttelivat ulkona liikkumiseen, 4) lähiympäristön ulkopuolella olevat kohteet, jotka houkuttelivat ulkona liikkumiseen ja 5) arkiliikuntakohteet aktiivisella kulkutavalla kuljettuna. Analyysimenetelminä käytettiin yksisuuntaista varianssianalyysia ja kovarianssianalyysia. Miehet ja naiset analysoitiin erikseen. Taustamuuttujina huomioitiin ikä, koulutus, itsearvioitu terveys ja sosiaalinen tuki. Tuloksista selvisi, että ikääntyneet naiset ja miehet kävivät saman verran sisä- ja ulkoliikuntapaikoissa sekä lähiympäristön ja lähiympäristön ulkopuolella olevissa kohteissa, jotka houkuttelivat ulkona liikkumiseen. Naiset kävivät miehiä useammin arkiliikuntakohteissa aktiivisella kulkutavalla (p<0.001). Fyysinen aktiivisuus oli sitä korkeampi, mitä useammin naiset kävivät ulkoliikuntapaikoissa (p<0.001). Lähiympäristön kohteissa toistuvasti ja kerran tai harvemmin käyneet naiset olivat fyysisesti aktiivisempia kuin naiset, jotka eivät raportoineet lähikohteita lainkaan (p=0.011). Toistuvasti arkiliikuntakohteissa aktiivisella kulkutavalla käyneet naiset, olivat fyysisesti aktiivisempia kuin naiset, jotka eivät raportoineet arkiliikuntakohteita lainkaan (p<0.001). Sisäliikuntapaikoissa toistuvasti käyneet miehet olivat fyysisesti aktiivisempia kuin sisäliikuntapaikoissa kerran tai harvemmin käyneet miehet (p=0.013). Toistuvasti ja vain kerran arkiliikuntakohteissa aktiivisella kulkutavalla käyneet miehet olivat fyysisesti aktiivisempia kuin miehet, jotka eivät raportoineet arkiliikuntakohteita lainkaan (p=0.001). Johtopäätöksenä voidaan todeta, että ulkoliikuntapaikat, arkiliikuntakohteet ja lähiympäristön kohteet, jotka houkuttelevat ulkona liikkumiseen ovat ikääntyneiden naisten ja miesten useimmin käyttämiä liikkumispaikkoja. Fyysinen aktiivisuus erosi ulkoliikuntapaikoissa, lähiympäristön kohteissa ja arkiliikuntakohteissa käyntien useuden mukaan naisilla. Miehillä fyysinen aktiivisuus erosi sisäliikuntapaikoissa ja arkiliikuntakohteissa käyntien useuden mukaan. Ikääntyneen väestön fyysistä aktiivisuutta voidaan tukea erilaisilla liikkumispaikoilla ympäristössä, missä ikääntyneet henkilöt voivat liikkua erityisesti kävellen.