Arkaluonteisuus pariterapian hiljaisissa hetkissä, sen muutos terapiaprosessissa, sekä ihon sähkönjohtavuus - Ampuja, Salla; Brunni, Miia (2020)
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli tuottaa uutta tietoa pariterapiaistuntojen hiljaisissa hetkissä ilmenevästä arkaluonteisuudesta, sen muutoksista pariterapian alku- ja loppupään istuntojen välillä, sekä ihon sähkönjohtavuuden aktivaatiosta näissä hetkissä. Tutkimuksessa analysoitiin matalan äänienergian kohtia laadullisen sanallisen ja sanattoman vuorovaikutuksen sekä määrällisen fysiologisen tarkastelun avulla. Lisäksi tutkimuksessa hyödynnettiin asiakkaiden jälkihaastatteluja syventämään arkaluonteisuudesta saatavaa tietoa. Tutkimuksessa analysoitiin tarkasti ja monimenetelmäisesti yhteensä 35 arkaluonteiseksi tunnistettua matalan äänienergian kohtaa, jotka ilmenivät neljän eri pariterapiatapauksen alku-ja loppupään istunnossa. Havaitsimme osallistujien käyttävän arkaluonteisten aiheiden käsittelyn yhteydessä runsaasti puheen ja sanattoman vuorovaikutuksen keinoja. Matalan äänienergian kohdista voitiin tunnistaa kolme luokkaa niissä esiintyvän arkaluonteisuuden perusteella: 1) henkilökohtaisen kokemuksen kerronnassa viriävä arkaluonteisuus, 2) suhdetta koskevassa puolisoiden yhteisessä kerronnassa viriävä arkaluonteisuus, sekä 3) asiakkaan ja terapeutin vuoropuhelussa molempia puolisoita koskevassa aiheessa viriävä arkaluonteisuus. Arkaluonteisten matalan äänienergian kohtien havaittiin vähenevän alku- ja loppupään istuntojen välillä lukuun ottamatta yhtä tapausta, jossa arkaluonteisuutta sisältävien kohtien määrä kasvoi. Arkaluonteisissa matalan äänienergian kohdissa, erityisesti niiden jälkeen, havaittiin esiintyvän ihon sähkönjohtavuuden huippukohtia (n=49). Huippukohtia esiintyi osallistujista eniten asiakkailla (n=29). Ihon sähkönjohtavuuden huippukohtien määrien havaittiin vähenevän lähes kaikissa tapauksissa samanlinjaisesti matalan äänienergian kohtien kanssa. Tutkimustulosten perusteella arkaluonteisuus näytti ilmenevän monipuolisesti pariterapian hiljaisissa hetkissä. Arkaluonteisen aiheen käsittely näytti myös virittävän osallistujia kehollisella tasolla. Hiljaisissa hetkissä ilmenevän arkaluonteisuuden ymmärtäminen on tärkeää, jotta arkaluonteinen aihe tulee tunnistetuksi ja vastaanotetuksi sen herkkyyttä edellyttämällä tavalla. Arkaluonteisuus pariterapian hiljaisissa hetkissä näyttäytyy tutkimuksemme perusteella tärkeänä terapiassa vaikuttavana elementtinä, johon erityisesti terapeuttien olisi hyvä kiinnittää erityistä huomiota.