Suomalaisten viidennen luokan oppilaiden fyysinen aktiivisuus liikuntatunneilla ja vapaa-ajalla - Suhonen, Sami; Valtanen, Leevi (2020)
Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kuinka suuri osuus liikuntatunnilla ja vapaa-ajan aikaisella fyysisellä aktiivisuudella on suomalaisten viidennen luokan oppilaiden viikoittaisesta kokonaisaktiivisuudesta. Tutkimuksessa oli mukana 491 lasta 37:ltä luokalta 17:stä alakoulusta Keski- ja Etelä-Suomesta. Tutkimukseen osallistuneista poikia oli 216 ja tyttöjä 275. Oppilaiden fyysisen aktiivisuuden määrää ja intensiteettiä mitattiin ActiGraph wGT3X-BT -aktiivisuusmittarilla. Oppilaat jaettiin ryhmiin sukupuolen ja keskiraskaan tai raskaan fyysisen aktiivisuuden kokonaismäärän perusteella. Tutkimus toteutettiin vertailemalla keskiraskaan tai raskaan fyysisen aktiivisuuden sekä MET-minuuttien osuutta niiden viikottaisesta kokonaisarvosta. Vertailu tehtiin sekä liikuntatunnin että vapaa-ajan fyysisen aktiivisuuden osalta. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että fyysisesti aktiivisimpien oppilaiden liikuntatunnin aikana saavutettu osuus viikottaisesta kokonaisaktiivisuudesta oli tilastollisesti erittäin merkitsevästi pienempi kuin fyysisesti inaktiivisimpien oppilaiden vastaava osuus. Ero oli samansuuntainen keskiraskasta ja raskasta fyysistä aktiivisuutta sekä MET-minuutteja tarkasteltaessa. Vapaa-ajan osalta fyysisesti aktiivisimman oppilasneljänneksen osuus fyysisestä aktiivisuudesta oli tilastollisesti erittäin merkitsevästi fyysisesti inaktiivisinta oppilasneljännestä suurempi. Ero oli samansuuntainen sekä keskiraskasta ja raskasta fyysistä aktiivisuutta että MET-minuutteja tarkasteltaessa. Fyysisesti aktiivisten oppilaiden osalta vapaa-ajalla on merkittävin vaikutus oppilaiden liikuttajana. Myös inaktiivisilla oppilailla vapaa-ajan osuus fyysisestä aktiivisuudesta oli merkittävin, mutta liikuntatunnilla on huomattavampi osuus heidän liikuttajanaan. Tutkimuksen tulokset osoittivat, ettei sukupuolten välillä ollut merkitsevää eroa liikuntatunnin aikaisen fyysisen aktiivisuuden osuudessa kokonaisaktiivisuudesta keskiraskaan tai raskaan fyysisen aktiivisuuden, eikä MET-minuuttien osalta. Keskiraskaan tai raskaan fyysisen aktiivisuuden osuudessa vapaa-ajalla ei ollut sukupuolten välistä eroa. MET-minuutteja tarkasteltaessa sukupuolten välillä oli kuitenkin tilastollisesti melkein merkitsevä (p=.024) ero. Tytöt liikkuivat vapaa-ajalla poikia enemmän. Ero selittyy todennäköisesti tyttöjen vapaa-ajan aikaisella poikia runsaammalla kevyellä fyysisellä aktiivisuudella. Tutkimuksemme fyysisen aktiivisuuden kerääntymisestä liikuntatunnin ja vapaa-ajan aikana osoitti liikuntatunnin merkityksen erityisesti fyysisesti inaktiivisten nuorten liikuttajana. Tutkimuksen tulosten perusteella on myös aiheellista miettiä, olisiko MET-minuuttien käytöllä edellytyksiä fyysisen kokonaisaktiivisuuden mittarina lasten ja nuorten fyysistä aktiivisuutta tutkittaessa. Etenkin sukupuolten välisiä kokonaisaktiivisuuden eroja tutkittaessa MET-minuutteja käyttämällä lasten fyysisen aktiivisuuden luonteesta voi löytyä uutta tietoa. Tarkempi jatkotutkimus fyysisen kokonaisaktiivisuuden mittareiden käytöstä lapsilla ja lasten fyysisen aktiivisuuden jakaantumisesta kouluviikolle on tarpeellista.