Ravitsemuksen yhteys epigeneettiseen ikääntymisnopeuteen - Mårtensson, Susanna (2020)
Epigeneettisellä ikääntymisellä tarkoitetaan yksilö-, ympäristö- ja elintapatekijöiden vaikutusta geenien ilmentymiseen vaikuttaviin säätelymekanismeihin, joiden on osoitettu olevan merkittävässä roolissa ihmiselimistön ikääntymisessä. Tunnetuin epigeneettisistä mekanismeista on DNA-metylaatio. Epigeneettiset kellot ovat DNA-metylaatioon perustuvia algoritmeja, jotka mahdollistavat epigeneettistä ikääntymisnopeutta kuvaavien arvojen luomisen. Uudet epigeneettiset kellot mahdollistavat elintapatekijöiden ja epigeneettisen ikääntymisen välisten yhteyksien tutkimisen. Ravitsemuksen merkitys kroonisten sairauksien ennaltaehkäisyssä on suuri, mutta ravitsemuksen ja epigeneettisen ikääntymisen välisiä yhteyksiä on tutkittu vasta vähän. Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena oli selvittää ravitsemuksen yhteyttä epigeneettiseen ikääntymisnopeuteen nuorilla aikuisilla. Tutkielman tarkoitus on vastata seuraaviin tutkimuskysymyksiin: 1) Onko ravitsemus yhteydessä epigeneettiseen ikääntymisnopeuteen nuorilla 23-28-vuotiailla aikuisilla? 2) Selittyykö mahdollinen yhteys sukupuolella ja painoindeksillä? Aineistona käytettiin Nuorten Kaksosten Terveystutkimusta (Finntwin16) nuorten 23-28- vuotiaiden aikuisten ruuankäyttökyselyn ja terveystietojen osalta (n= 240). Tutkittavilta kerättiin kokoverinäytteet, joista eristettiin DNA. DNA-näytteestä määritettiin genomin laajuisia DNA-metylaatiotasoja mikrosirutekniikan avulla (Illumina 450 Array). Epigeneettisen iän muuttujana käytettiin uusimman ja luotettavimman epigeneettisen kellon, GrimAgen, laskenta-algoritmin mukaista DNA-metylaatioikää. Epigeneettisen ikääntymisnopeuden muuttuja muodostettiin kronologisen iän ja DNA-metylaatioiän lineaarisen regression jäännöksien avulla. Nuorten aikuisten ruuankäyttöä arvioitiin frekvenssikyselyn vastausten perusteella. Frekvenssikyselyssä kartoitettiin ruoka-aineiden ja - ryhmien käyttöä kuukausitasolla asteikkolla 1-5. Ravitsemustottumusten faktorirakennetta selvitettiin eksploratiivisen faktorianalyysin avulla. Sen perusteella muodostettiin 4 summamuuttujaa: 1) kalan ja kasvisten 2) lihan 3) suolaisten ja makeiden naposteltavien sekä 4) pikaruuan kulutus. Ravitsemusfaktoreiden ja epigeneettisen ikääntymisnopeuden yhteyttä tarkasteltiin lineaarisella regressioanalyysillä. Suurempi lihatuotteiden kulutus oli yhteydessä kiihtyneempään epigeneettiseen ikääntymisnopeuteen (p=0.010). Yhteys säilyi tilastollisesti merkitsevänä malleissa, joissa vakioivina tekijöinä käytettiin painoindeksiä (p=0.014) ja sukupuolta (p=0.037). Mallissa, jossa oli mukana molemmat vakioivat tekijät, yhteys säilyi tilastollisesti merkitsevänä (p=0.047). Muut ravitsemusmuuttujat eivät olleet tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä epigeneettiseen ikääntymisnopeuteen. Tulokset tukevat aikaisempia havaintoja ravitsemussuositusten mukaisen ravitsemuksen terveellisyydestä. Uusia viitteitä saatiin ravitsemuksen vaikutuksista elimistön biologiseen ikääntymisprosessiin. Tulosten perusteella vaikutukset ovat havaittavissa jo melko nuorilla.