Ulkoympäristössä koettujen fyysisten esteiden yhteys kävelykykyyn ikääntyneillä ihmisillä - Ahonen, Lea (2020)
Ikääntyneiden ihmisten toiveissa on vanheta omissa kodeissaan. Vanhuspalvelulain (2013) ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (2019) tavoitteena on niin ikään ikääntyneiden ihmisten kotona asumisen tukeminen mahdollisimman pitkään. Toiveiden ja tavoitteiden saavutta-miseksi fyysisesti esteettömällä ulkoympäristöllä on tärkeä merkitys. Esteettömyyden avulla on mahdollista tukea ja parantaa ikääntyneen ihmisen itsenäistä ja autonomista elämää. Tämän pro-gradu tutkielman tarkoituksena oli selvittää, miten ulkoympäristössä liikkuessa vältettävien paikkojen ja asuinympäristössä koettujen itsenäistä liikkumista heikentävien paikkojen raportointi tai raportoimattomuus olivat yhteydessä ikääntyneiden ihmisten kävelykykyyn. Tutkielman aineistona käytettiin Aktiivisena vanheneminen -tutkimuksen aineistoa (AGNES). Aineisto on kerätty vuosien 2017 ja 2018 aikana. Tutkittavat (n = 864) olivat iältään 75-, 80- ja 85-vuotiaita miehiä (n = 372) ja naisia (n = 492). Kävelykykyä arvioitiin 6-minuutin kävelytestistä saadun kävelymatkan perusteella. Ulkoympäristön esteitä (vältettäviä paikkoja, itsenäistä liikkumista heikentäviä paikkoja ja esteettömyyttä) kartoitettiin kyselylomakkeen avulla. Tilas-tollinen pääanalyysi ulkoympäristön esteiden yhteydestä kävelymatkan keskiarvoihin suoritettiin kaksisuuntaisella varianssianalyysilla. Analyysit vakioitiin iällä, sukupuolella ja fyysisellä aktiivisuudella. Tutkimustulokset osoittivat, että ikääntyneet ihmiset, jotka eivät välttäneet paikkoja ulkona liikkuessaan eivätkä kokeneet itsenäistä liikkumista heikentäviä paikkoja asuinympäristössään, olivat kävelykyvyltään nopeampia kuin he jotka, välttivät paikkoja tai kokivat itsenäistä liikkumista heikentäviä paikkoja (p<0.001). Hitain kävelynopeus 6-minuutin kävelytestin perusteella oli puolestaan heillä, jotka sekä välttivät paikkoja että kokivat itsenäistä liikkumista heikentäviä paikkoja ulkona liikkuessaan. Johtopäätöksenä voidaan todeta, että ulkoympäristössä koetut fyysiset esteet ovat yhteydessä ikääntyneiden ihmisten kävelykykyyn. Ulkoympäristössä liikkuessa paikkojen välttäminen ja itsenäistä liikkumista heikentävien paikkojen kokeminen heijastuvat kävelynopeuden hidastumisena. Tämä yhteys on otettava huomioon sekä ympäristösuunnittelussa että kävelyväylien kunnossapidossa.