Behavioural thresholds of blue tit colour vision and the effect of chromatic complexity in finding prey - Silvasti, Sanni (2020)
Eläinten värinäköä tutkitaan näkömalleilla, joilla voidaan päätellä kohdelajin herkkyyttä nähdä eri värejä. Mallit laskevat niin kutsuttuja JND-arvoja (just-noticeable-difference), jotka kertovat, kuinka pienen värieron 75 % lajin yksilöistä pystyy erottamaan taustasta. JND:n laskemisessa mallit käyttävät värikohtaisia Weberin fraktioita määrittämään raja-arvot värien erottelukyvylle. Vaikka näkömalleja käytetään laajalti, useimpien eläinlajien Weberin fraktioita ei tunneta, joten näkömallinnuksessa niistä käytetään yleisiä olettamuksia. Tutkielmassani määritän tarkat Weberin fraktiot sinitiaiselle punaisessa, vihreässä, sinisessä ja akromaattisessa värikanavassa valkoista testitaustaa vasten. Tutkin myös, miten määritetyt Weberin fraktiot kuvailevat sinitiaisen saalistuskäytöstä ja testaan, miten taustan kromaattinen monimutkaisuus vaikeuttaa saaliin etsintää. Tutkimuskysymykset ovat i) mitkä Weberin fraktiot parhaiten kuvailevat sinitiaisen värien erotusrajoja, ii) miten siirtymät väriavaruudessa (sävyn muutokset) vaikuttavat ärsykkeiden etsimiseen, ja iii) miten väreillä ja muodoilla luotu kohina vaikuttaa saaliin etsintään värikanavissa? Valkoista taustaa vasten määritetyt Weberin fraktiot olivat pun: 0,05; vihr: 0,03 ja sin: 0,03. Nämä fraktiot eivät kuvailleet sinitiaisten käytöstä värikylläisillä taustoilla, joilla oikeat Weberin fraktiot olivat pun: 0,20; vihr: 0,17 ja sin: 0,15. Taustan kromaattinen monimutkaisuus heikensi ärsykkeiden löytämistä vain punaisessa värikanavassa. Tulosteni perusteella varoitan, että värittömällä taustalla mitatut Weberin fraktiot saattavat näkömallinnuksessa tuottaa harhaanjohtavia tuloksia, jos mallinnusta käytetään luonnonmukaiseen – värilliseen – maailmaan.