Vesijuoksuharjoittelujakson vaikutukset nuorten naisjalkapalloilijoiden aerobiseen suorituskykyyn ja nopeusvoimaan - Nurmi, Ella (2020)
Johdanto. Naisjalkapalloilijoiden kestävyyssuorituskyvyn on todettu olevan selvästi heikompi kuin miehillä etenkin verrattuna esim. nopeusvoimassa havaittuihin eroihin, joten kestävyyttä tulisi korostaa varsinkin naisjalkapalloilijoiden harjoittelussa. Juoksumäärän kasvattaminen lisää kuitenkin alaraajoihin kohdistuvaa iskutusta ja näin myös rasitusvammojen riskiä, minkä vuoksi suorituskyvyn ylläpitämiseen on ehdotettu käytettäväksi vesijuoksua. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli verrata kuuden viikon vesijuoksu- ja juoksuharjoitteluintervention vaikutuksia juoksumatolla mitattuun maksimaaliseen hapenottokykyyn (VO2max:iin) ja nopeusvoimaan. Menetelmät. Tutkimukseen osallistui 28 nuorta kansallisen huipputason islantilaista naisjalkapalloilijaa. Heidät jaettiin vesijuoksu- (VJR) (n = 13, ikä 15,9 ± 0,9 v, pituus 167,3 ± 5,9 cm, paino 59,3 ± 9,5 kg) ja juoksuryhmään (JR) (n = 15, ikä 15,6 ± 0,8 v, pituus 166,2 ± 6,9 cm, paino 57,6 ± 6,5 kg) kuuden viikon interventiojakson ajaksi. Ryhmät osallistuivat lajiharjoittelunsa ohella joko vesijuoksu- tai juoksuharjoituksiin kolme kertaa viikossa. Tutkittavilta mitattiin kestävyyssuorituskykyä juoksumatolla suoritettavalla VO2max-testillä, sekä nopeus- ja nopeusvoimaominaisuuksia kevennyshypyillä, 5 × 30 m juoksunopeustestillä ja Illinoisin ketteryystestillä. Tulokset. Kummankin ryhmän VO2max kasvoi interventiojakson seurauksena (VJR: 2,7 ± 3,5 %, p < 0,05; JR: 4,8 ± 5,4 %, p < 0,05). JR paransi niin ikään VO2max-testin suoritusaikaansa ja maksimivauhtiaan (p < 0,05). Kevennyshyppytulokset olivat kehittyneet VJR:llä 3,1 ± 1,9 cm (p < 0,01) ja JR:llä 2,5 ± 1,6 cm (p < 0,001) intervention aikana. VJR paransi 30 metrin suoritusaikaansa (p < 0,05) ja JR 5 × 30 m kokonaisaikaansa (p < 0,05). Tarkastelluissa muuttujissa tapahtuneet muutokset eivät eronneet tilastollisesti merkitsevästi ryhmien välillä (p > 0,05). Pohdinta ja johtopäätökset. Tutkimus osoitti, että vesijuoksuharjoittelulla voidaan kehittää nuorten naisjalkapalloilijoiden juoksumatolla mitattua VO2max:ia yhtä paljon kuin juoksuharjoittelulla. Lisäksi havaittiin, ettei lajiharjoittelun ohella suoritettu vesijuoksuharjoittelu heikentänyt nopeus- ja nopeusvoimaominaisuuksia. Näin ollen osa (40–50 %) kestävyysharjoittelusta voidaan suorittaa vesijuosten, jolloin harjoittelulla voidaan saada aikaan parannuksia kestävyyssuorituskykyyn. Intensiteetti tulisi tosin pitää melko korkeana. Lajinomaisella harjoittelulla voitaneen varmistaa, ettei esimerkiksi juoksun kinematiikka heikkene.