Lihasaktiivisuuden ja hapenkulutuksen eroja juoksua harrastavilla ja harrastamattomilla - Orava, Lauri (2020)
Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia alaraajojen lihasaktiivisuuksien ja hapenkulutuksien eroja sekä näiden muuttujien välisiä yhteyksiä juoksua harrastavien ja harrastamattomien ryhmien välillä. Tämän lisäksi tutkittiin aineenvaihdunnallisten muuttujien eroja ryhmien välillä. Tutkimus on ensimmäisiä raportteja, missä älyvaatteilla on mitattu lihasaktiivisuuksia useammilla eri kävely- ja juoksunopeuksilla yhdistettynä hapenkulutusmittauksiin. Tutkimukseen osallistui yhteensä 21 vapaaehtoista, joista 20 suorittivat mittaukset ja joista 17 tulokset oli mahdollista analysoida. Juoksua harrastavien ryhmässä oli 5 miestä ja 5 naista ja harrastamattomien ryhmässä oli 5 miestä ja 2 naista. Tutkittavilta mitattiin maksimaalinen tahdonalainen isometrinen lihasaktiivisuus (MVIC) pintaelektrodi elektromyografiaa (sEMG) hyödyntävillä älyvaateilla etureisistä, takareisistä, pakaroista, kaksoiskantalihaksista, leveistä kantalihaksista ja etummaisilta säärilihaksilta. Tutkittavat kävelivät 1,0 m/s, 1,3 m/s ja 1,5 m/s sekä juoksivat 2,2 m/s, 2,5 m/s, 2,8 m/s, 3,1 m/s ja 3,3 m/s nopeuksilla viiden minuutin kuormitusjaksoja 200 metrin ulkoradalla valojäniksen ohjaamalla nopeudella. Kuormitusjaksojen aikana tutkittavilta mitattiin samanaikaisesti lihasaktiivisuuksia, sykettä ja hapenkulutusta. Aluksi mitattiin lepolaktaatti ja juoksukuormien sekä viimeisen kuorman lopuksi mitattiin laktaattikonsentraatiot sormenpää verinäytteinä. Kaikille tuloksille laskettiin keskiarvot tasaisinta nopeutta vastanneelta 80 metrin suoralta jokaisella etenemisnopeudella. Tutkimustuloksina saatiin, että aktiivisuus takareidessä (kaikilla kävely- ja yhdellä juoksunopeudella) sekä leveässä kantalihaksessa (kaikilla kävely- ja neljällä juoksunopeudella) erosivat ryhmien välillä (0,001<p≤0,05). Näissä lihaksissa juoksua harrastavien aktiivisuudet olivat pienempiä. Saatu tulos voi viitata harrastavien parempaan liiketekniikkaan. Muilla lihaksilla ei tilastollisesti merkitseviä eroja havaittu ryhmien välillä. Lihasaktiivisuus kasvoi nopeuden kasvaessa (0,001<p≤0,05), mikä on linjas-sa aikaisempien tutkimustulosten kanssa. Ryhmien välillä ei löydetty tilastollisesti merkitseviä eroja lihasaktiivisuuksille ja hapenkulutuksille lasketuissa korrelaatioissa. Kaikilla tutkittavilla analysoitaessa etureidellä (r=0,883) sekä etummaisella säärilihaksella (r=0,914) havaittiin yhteys lihasaktivaation ja hapenkulutuksen välillä (0,01<p≤0,05) kävelynopeuksilla. Juoksunopeuksilla takareidellä (r=0,789) ja pakaralla (r=0,788) havaittiin yhteys lihasaktivaation ja hapenkulutuksen välillä (p≤0,05). Hapenkulutuksissa tilastollisesti merkitsevät ryhmien väliset erot syntyivät viimeisellä kävely- sekä ensimmäisellä juoksunopeudella (p≤0,05). Harrastavien hapenkulutukset olivat keskimäärin alhaisempia tutki-tuilla nopeuksilla pois lukien ensimmäinen kävelynopeus sekä kaksi viimeisintä juoksunopeutta. Kah-della viimeisellä juoksunopeudella harrastavien hapenkulutus oli suurempaa kuin harrastamattomilla. Juoksunopeuksien muutosta selittänee juoksua harrastamattomien kuormituksen muuttuminen enemmän anaerobiseksi, joka näkyy tämän ryhmän laktaattikonsentraatioiden nousuna juoksu kuormien aikana sekä hapenkulutuksien tasaantumisena kahden viimeisen juoksukuorman kohdalla. Sykkeet ja mitatut juoksukuormien laktaattikonsentraatiot olivat alhaisempia juoksua harrastavilla verrattuna harrastamattomiin ja ne erosivat ryhmien välillä (0,001<p≤0,01).