Sedentaarisuus, inaktiivisuus ja metabolinen oireyhtymä eläkeikäisillä - Vahtera, Mirka (2019)
Elämme yhteiskunnassa, jossa sedentaarinen käyttäytyminen ulottuu niin töihin, kouluihin kuin kotiinkin. Sedentaarisuus lisää itsenäisesti kroonisten elintapasairauksien, kuten metabolisen oireyhtymän (MBO) riskiä sekä nostaa yleistä kuolleisuusriskiä. Viime vuosien epidemiologinen näyttö on osoittanut sedentaarisuuden olevan terveysriski siitäkin huolimatta, että että henkilö täyttäisi nykyiset liikuntasuositukset. Yli 60-vuotiaat aikuiset ovat kaikista inaktiivisin ja korkeasti sedentaarisin ikäluokka ja ovat siten suurin riskiryhmä sairastua elintapasairauksiin. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää objektiivisesti mitatun sedentaarisuusaajan yhteyttä metabolisen oireyhtymän riskitekijöihin sekä tarkastella liikunta- aktiivisuuden yhteyttä metabolisen oireyhtymän riskitekijöihin sedentaarisuusaika huomioiden. Tutkimus on osa osa monivuotista REACT (Enhancing physical activity and healthy aging among recent retirees) -interventiotutkimusta, jossa tutkittavat olivat aikavälillä 01/2017- 12/2018 kunta-alalta eläköityneitä Varsinais-Suomessa asuvia naisia (n = 149) ja miehiä (n = 32). Sedentaarisuusaikaa mitattiin objektiivisesti ranteessa pidettävällä kiihtyvyysmittarilla perättäisten kahdeksan päivän ja seitsemän yön ajan. Alkumittausten yhteydessä tutkittavilta mitattiin verenpaine ja vyötärönympärys sekä paastoverinäytteellä kokonaiskolesteroli, HDL, LDL, triglyseridit sekä paastoglukoosi metabolisten terveysmarkkereiden määrittämiseksi. Fyysistä aktiivisuutta selvitettiin vapaa-ajan liikunta-aktiivisuutta määrittävällä subjektiivisella kyselyllä. Tulokset osoittivat, että objektiivisesti mitattu sedentaarisuusaika oli yhteydessä MBO:n esiintyvyyteen (p<0,001) tutkittavilla ja korkea sedentaarisuusaika oli merkitsevästi yhteydessä kaikkiin muihin MBO:n riskitekijöihin, paitsi systoliseen verenpaineeseen ja kohonneeseen paastoglukoosiin. Sedentaarisuusajan kasvu oli yhteydessä MBO:n riskitekijöiden arvojen heikkenemiseen, jolloin riskitekijän esiintyvyys oli todennäköisempää. Tulokset osoittivat myös, että objektiivisesti mitatut sedentaarisuusajat olivat alhaisempia paljon liikkuvilla (>30 MET) verraten vähän liikkuviin (<30 MET). Merkitsevä yhteys (p<0,05) oli havaittavissa vähän liikkuvien ryhmän sedentaarisuuden vaikutuksesta kohonneeseen glukoosiin, matalaan HDL:ään ja MBO:n esiintyvyyteen sekä paljon liikkuvien ryhmässä vyötärönympärykseen. Tulosten perusteella liikunta-aktiivisuudella oli vaikutusta sekä sedentaarisuusaikoihin, että MBO:n riskitekijöiden esiintyvyyteen. Tämän tutkimuksen tulosten perusteella voitaneenkin sanoa, että vähän liikkuvilla (<30 MET) sedentaarisuusajan kasvu korreloi MBO:n riskitekijöiden esiintyvyyteen, kun taas paljon liikkuvien ryhmässä sedentaarisuusajan kasvun haittavaikutus oli paljon lievempi.