Teknologia liikunnanopetuksen apuvälineenä - Ketola, Roope (2019)
Pro gradu –tutkielman tarkoituksena on selvittää oppilaiden kokemuksia teknologian käytöstä liikuntatunneilla. Miten oppilaat kokevat, että teknologia on vaikuttanut omaan oppimiseen, aktiivisuuteen ja motivaation sekä liikuntatuntien ilmapiiriin. Samalla selvitetään yksilöiden kokemuksia teknologian vaikutuksesta ryhmätasolla, miten teknologian käyttö on vaikuttanut ryhmän yhteistoimintaan, ryhmän aktiivisuuteen ja ryhmän motivaatioon. Näiden kysymysten lisäksi yleinen selvitetään pitävätkö oppilaat siitä, että teknologiaa käytetään liikuntatunneilla osana opetusta. Tutkimuksen kohdejoukko koostui 105stä yläkoulunoppilaasta. Vastanneista 6 oli tyttöjä ja 89 poikaa. Vastanneista 60 oli 8-luokkalaisia ja 45 9-luokkalaisia. Aineisto kerättiin kevään 2019 aikana. Kysely toteutettiin sähköisesti Webropol –ohjelmalla. Kyselyyn vastaaminen tapahtui oppituntien aikana oman opettajan ohjeistamana. Analysointiin käytettiin IBM SPSS Statistics version 24- ohjelmaa. Analysoinnin menetelminä käytettiin riippumattomien otosten t-testiä, 1suuntaista varianssianalyysiä (ANOVA), Bonferronin –menetelmään sekä Cronbachin alfa – kerrointa. Tutkimuksessa käytetty mittari luotiin tätä tutkimusta varten. Käytetyn teknologian osalta vastaukset painottuivat pääosin älypuhelimiin sekä videointiin eri välinein, syke –tai aktiivisuusmittari nousivat vastauksissa esiin painottuen muutamiin sisältöihin. Tuloksista käy ilmi, että eniten oppilaat kokivat teknologialla olleen vaikutusta ryhmän aktiivisuuteen sekä ryhmän motivaation. Tilastollisia merkitsevyyksiä löytyi oppilaiden kokemuksista teknologian vaikutuksesta omaan oppimiseen. Liikuntatunneista paljon pitävät kokivat teknologian edistäneen oppimista tilastollisesti merkitsevästi enemmän kuin jonkin verran liikuntatunneista pitävät (p=0,002). Samoin hyvin aktiivisiksi itsensä määrittäneet kokivat teknologian edistäneen enemmän oppimistaan kuin jonkin verran aktiiviseksi itsensä määrittäneet (p=0,001). Hyvin aktiiviset kokivat teknologian lisänneen ryhmän motivaatiota merkitsevästi enemmän kuin jonkin verran aktiiviset. (p=0,007). Sukupuolten välisessä tarkastelussa pojat kokivat teknologian parantaneen ryhmän ilmapiiriä (p=0,017) ja ryhmän yhteistoimintaa (p=0,04) tilastollisesti merkitsevästi enemmän. Suunnitelmallinen ja asiantunteva teknologian hyödyntäminen liikunnanopetuksessa voi tuloksiin nojaten tuoda merkittävää hyötyä ja lisäarvoa opetukseen.