Sosioekonomisten tekijöiden yhteydet työkykyyn ja työuupumukseen : Matka hyvään kuntoon -rekkakiertueen tuloksia - Palomäki, Sanna (2018)
Työ on keskeisimpiä asioita ihmisten elämässä, minkä vuoksi väestön työkyvyllä on suuri mer-kitys sekä yksilöiden että yhteiskunnan toiminnassa. Työurat pitenevät eläkeiän noustessa ja hyvä työkyky voi pidentää työuria sekä lisätä tuottavuutta ja hyvinvointia. Työkyvyssä on havaittu muiden terveyden ulottuvuuksien tapaan väestöryhmien välisiä sosioekonomisia eroja. Ikääntyvien sekä alemmissa sosioekonomisessa asemissa olevien työkyky on heikompi. Työuupumus on moniulotteinen ongelma työelämässä, joka johtaa pahimmillaan pitkiin sairaslomiin ja työkyvyttömyyteen. Sillä on havaittu olevan kielteisiä seurauksia työkyvylle. Haitoista kärsivät niin työntekijä, organisaatio kuin yhteiskuntakin. Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena oli selvittää, näkyykö työkyvyssä ja työuupumuksessa sosioekonomisten tekijöiden (sukupuoli, ikä, koulutus, työsuhde, työmuoto, ammattiasema ja toimiala) mukaisia eroja. Lisäksi tarkoituksena oli tarkastella, onko sosioekonomisilla tekijöillä yhteyttä heikentyneeseen työkykyyn tai toistuvasti koettuun kohtuuttomaan uupumukseen. Tutkimuksen aineisto oli Matka hyvään kuntoon –kampanjan kevään 2017 rekkakiertueen työhyvinvointikyselyaineisto (n=1311). Aineisto analysoitiin IBM SPSS Statistics 24 –ohjelmistolla. Koetun työkyvyn ja kohtuuttoman uupumuksen eroja sosioekonomisten tekijöiden mukaan selvitettiin ristiintaulukoimalla ja khiin neliötestillä (χ2). Sosioekonomisten tekijöiden ja heikentyneen työkyvyn sekä toistuvasti koetun kohtuuttoman uupumuksen yhteyttä tarkasteltiin binäärisellä logistisella regressioanalyysilla. Tulokset osoittivat, että koettu työkyky heikentyy iän myötä. Lisäksi eroja havaittiin ikäryhmien, koulutusasteiden, työsuhteiden, työmuotojen ja ammattiasemien välillä. Keskeisimmin heikentyneeseen työkykyyn yhteydessä on korkea ikä sekä sosioekonomisista muuttujista perusasteen koulutus ja epäsäännöllinen työ. Työuupumuksessa, työpäivän jälkeisenä kohtuuttomana uupumuksena mitattuna, on eroa sukupuolten, ikäryhmien, koulutusasteiden, työsuhteiden ja työmuotojen välillä. Merkittävimmät siihen yhteydessä olevat sosioekonomiset tekijät ovat naissukupuoli, korkea ikä, ammattikoulutus ja epäsäännöllinen työ. Tutkimuksen tulokset koskevat vain tutkimuksen kohteena olevaa joukkoa eivätkä ole yleistettävissä koko väestöön. Tämän tutkimuksen perusteella iän tuomaan työkyvyn heikkenemiseen tulisi kiinnittää huomiota. Naisten työuupumuksen syitä tulisi selvittää tarkemmin ja niihin pitäisi puuttua. Epäsäännöllistä työtä tekevien heikentyneeseen työkykyyn ja kohtuuttomaan uupumukseen vaikuttavia tekijöitä tulisi tutkia lisää ja tehdä tarvittavia muutoksia niihin.