Suomalaisten rauhanturvaajien tuki- ja liikuntaelinvammat Libanonissa - Aholainen, Joonas (2018)
Sotilaan täytyy olla fyysisesti hyvässä kunnossa, jotta selviytyisi annetuista tehtävistä. Sotilaan harjoittelu on fyysisesti raskasta. Fyysinen aktiivisuus itsessään nostaa loukkaantumisriskiä. Sotilaiden loukkaantumiset aiheuttavat poissaoloja ja laskevat näin ollen operationaalista valmiutta. Loukkaantumiset ovat kalliita koko yhteiskunnalle myös taloudellisesti. Aikaisemmin suomalaisten rauhanturvaajien tuki- ja liikuntaelinvammoja ei ole tutkittu. Tämän tutkimuksen tarkoitus on saada tietoa suomalaisten rauhanturvaajien loukkaantumisista. Tutkimusaineisto on kerätty 2014 Libanonissa 98 suomalaiselta rauhanturvaajalta. Tutkimuksen kesto oli 6kk. Rauhanturvaajat jakautuivat ammattiryhmien mukaan kolmeen ryhmään; esikunta (n=12), jalkaväki (n=54) ja huolto (n=32). Tutkittavilta mitattiin kehonkoostumus (InBody), vyötärönympärys, 3000m juoksu, istumaannousut, punnerrustesti, leuanveto, maksimaalinen ylä- ja alaraaja sekä vauhditon pituus. Lääkäri oli todennut loukkaantumiset. Tilastollisena menetelmänä käytettiin logistista binääristä regressioanalyysiä, Student T-testiä, Kruskal-Wallisin yksisuuntaista varianssianalyysiä, Khiin neliötestiä ja ristiintaulukointia Tutkimusjakson aikana vammoja sattui yhteensä 23 (esikunta 7, jalkaväki 15 ja huolto 1). Vammat jakautuivat tasaisesti tutkimusjaksolle. Khiin neliötestin ja ristiintaulukoinnin mukaan vammoja tuli odotettua enemmän esikunnalle ja jalkaväelle, kun taas huollolle odotettua vähemmän (p<0.001). Vammautuneiden ja ei-vammautuneiden kesken ei havaittu tilastollisiesti merkitsevää eroa kehonkoostumuksessa tai fyysisessä kunnossa. Logistiseen binääriseen regressioanalyysiin valittiin muuttujiksi rasvamassa, vatsalihastesti ja ammattiryhmä. Analyysin mukaan esikunnalla oli 74 kertainen riski vammautua verrattuna huoltoon (p<0.001) ja jalkaväellä (p=0.024) 12 kertainen riski verrattuna huoltoon. Istumaannousujen kerroin oli 1,124 (p=0.005), jonka mukaan parempi testitulos olisi yhteydessä loukkaantumisiin. Rasvamassa ei ollut tilastollisesti merkitsevä. Ammattiryhmä nosti riskiä tuki- ja liikuntaelinvammoihin. Kehonkoostumuksella tai fyysisellä kunnolla ei ollut yhteyttä kuitenkaan vammoihin. Jatkossa tarvitaan lisää tutkimuksia tutkimaan suomalaisten rauhanturvaajien tuki- ja liikuntaelinvammoja.