Digitaalinen piratismi teknologian hyväksymisen ja käyttöönoton näkökulmasta - Kronqvist, Jeremias (2018)
Digitaaliset palvelut ovat kehittyneet nopeasti viimeisen kymmen vuoden aikana. Teknologioiden ja internetyhteyksien kehittyminen on saanut aikaan sen, että kuluttajille voidaan tarjota digitaalista sisältöä paljon monipuolisemmin ja helpommin kuin aikaisemmin. Laillisten palveluiden kehittymisen myötä myös digitaalisen piratismin harjoittaminen on muuttunut tietoteknisesti lahjakkaiden yksilöiden yksinoikeudesta lähes yhtä käyttäjäystävälliseksi kuin laillisten sisällöntarjoajien palvelut. Tämä on johtanut siihen, että laillisten palveluiden voi olla tulevaisuudessa haastavampaa kilpailla digitaalisen piratismin palveluita vastaan. Digitaalisen piratismin harjoittamisen syitä on aikaisemmin tutkittu kriminologian, etiikan ja käyttäytymistieteiden teorioiden kautta. Tässä pro gradu tutkielmassa tarkasteltiin digitaalista piratismia teknologian hyväksymisen ja käyttöönoton kannalta. Tutkimalla digitaalisen piratismin harjoittamiseen motivoivia tekijöitä samalla tavalla kuin laillisten palveluiden käyttöä voidaan saada tietoa siitä, mikä saa käyttäjät valitsemaan laittomat palvelut laillisten sijaan, ja kuinka laillisia palveluita tulisi kehittää tulevaisuudessa. Kirjallisuuskatsauksen perusteella voidaan todeta, että digitaalisen piratismin harjoittamiseen vaikuttavat muun muassa yksilön asenteet, sosiaaliset normit, usko oman toiminnan kontrolliin, itsehillintä, laillisen rangaistuksen vakavuus, rangaistuksen todennäköisyys, digitaalisen teoksen hinta, sukupuoli, ikä, tietotekninen kokemus sekä aiempi kokemus digitaalisen piratismin harjoittamisesta. Empiirisen tutkimuksen perusteella kuluttajia motivoivat digitaalisen piratismin harjoittamiseen laillisten digitaalisten palveluiden nimikkeiden huono saatavuus, liian pitkät jakeluajat sekä yksittäisten digitaalisten tuotteiden korkeat hinnat. Kuukausihinnoitellut digitaaliset sisällönjakopalvelut koettiin sen sijaan hyväksi ratkaisuksi. Digitaalisen piratismin harjoittamista haittasivat digitaalisten nimikkeiden huono laatu, palveluiden epävarma toiminta sekä esimerkiksi tekstitysten puutteellinen saatavuus. Nämä tekijät saivat puolestaan haastateltavat kääntymään laillisten palveluiden puoleen. Kaikkien haastateltavien ensisijainen lähde digitaalisen sisällön kuluttamiseen oli kuitenkin lailliset digitaaliset palvelut, digitaalisen piratismin palvelut nähtiin toissijaisena vaihtoehtona. Kuitenkin tilanteissa, joissa haastateltava olisi joutunut vaihtamaan laillisesta palvelusta toiseen päästäkseen haluamaansa sisältöön käsiksi, koettiin liian vaivanloiseksi ja näissä tapauksissa haastateltavat turvautuivat mieluummin digitaalisen piratismin palveluihin.