"Mä oon yhden naisen mies" : seksuaalinen väkivalta sukupuolistuneisuuden näkökulmasta ja vaikeista aiheista puhuminen sekä sen yhteys asiakkaiden istuntotyytyväisyyteen parisuhdeväkivallan hoitoon tarkoitetussa pariterapiassa - Winter, Noora; Aronen, Jenni (2018)
Tässä pro gradu- tutkielmassa selvitettiin, millaista seksuaalista väkivaltaa sukupuolistuneisuuden näkökulmasta väkivallan takia pariterapiaan hakeutuneet asiakkaat tuovat esille pariterapiaistunnoilla. Lisäksi tutkimme, miten vaikeista asioista puhutaan terapiaistunnoilla ja onko niistä puhumisella vaikutusta parien istuntotyytyväisyyteen, jota mitattiin SRS -lomakkeilla. Tutkimus on osa Jyväskylän yliopiston Psykoterapian opetus- ja tutkimusklinikan Pariterapia parisuhdeväkivallan ehkäisemisen keinona -tutkimusta. Aineistomme koostui neljän parin 30 nauhoitetusta pariterapiaistunnosta. Parien valikoitumisen kriteerinä oli, että he olivat raportoineet ACBI -lomakkeessa suhteessaan esiintyvän seksuaalista väkivaltaa. Tutkimusmenetelmänä käytimme aineistolähtöistä sisällönanalyysia sekä diskurssianalyysia. Nauhoitteilta litteroimme keskustelutilanteet, joissa ilmenee viittauksia seksuaaliseen väkivaltaan. Litteroitua tekstiä kertyi noin 46 sivua. Tutkimuksemme tulosten perusteella istunnoilla puhutaan seksuaalisen väkivallan eri muodoista. Luokittelimme istunnolla esiin tulleet seksuaaliseen väkivallan muodot viiteen luokkaan: (1) väkivallan vaikutukset pariskuntien seksielämään, (2) seksistä ja hellyydenosoituksista pidättäytyminen vallankäyttönä, (3) kumppanin seksuaalisten ominaisuuksien arvosteleminen, (4) seksiin painostaminen ja (5) pettäminen tai epäily pettämisestä. Sukupuolistuneisuuden näkökulma näyttäytyi seksuaalisesta väkivallasta puhuttaessa esimerkiksi toistuvina diskursseina patriarkaalisista sukupuolirooleista, joissa vaimon rooliin nähdään kuuluvan jatkuva suostumus seksiin sekä aviomiehen hoivaaminen ja huolenpito. Tulostemme mukaan sekä asiakkaat että terapeutit voivat tuoda vaikeita aiheita mukaan keskusteluun ja myös siirtää keskustelun pois vaikeasta aiheesta. Näyttäisi siltä, että vaikeista aiheista puhumisella ei ole istuntotyytyväisyyttä eikä näin ollen terapiasuhdetta heikentävää vaikutusta. Vaikeista aiheista puhuminen voi päinvastoin parantaa asiakkaiden kokemaa istuntotyytyväisyyttä. Tutkimuksemme anti terapiatyötä tekeville on, että vaikeista aiheista voi ja kannattaa puhua. Terapeuttien on tärkeää puuttua sekä sukupuolistuneisiin tekoihin että puheisiin, jotta vallankäyttö suhteessa ei jatku. Jatkossa parisuhdeväkivaltaa ja etenkin seksuaalista väkivaltaa olisi kannattavaa tutkia suuremmilla aineistoilla, jotta olisi mahdollista saada laajempi näkemys aiheesta.