Lapsen asemoituminen perheterapian vuorovaikutuksessa - Ojaniemi, Janette; Tolppi, Noora (2018)
Perheterapian ydinajatus kiteytyy sen dialogisuuteen, mutta lapsilla tiedetään olevan usein epätasavertainen asema perheterapian vuorovaikutuksessa. Tässä tutkimuksessa olemme laajentaneet aikaisempien tutkimusten näkökulmia ja tarkastelleet ensimmäistä kertaa uhmakkuus- tai käytöshäiriödiagnoosin saaneiden lasten asemoitumista perheterapian vuorovaikutuksessa. Tarkastelemme myös, miten lapsi etääntymisaloitteillaan uudelleenasemoi itseään vuorovaikutukseen ja kuinka terapeuttisen systeemin aikuiset tukevat lapsen vuorovaikutustoimintaa. Perinteisen poliklinikkaympäristön lisäksi tutkimme näitä ilmiöitä kotona toteutetussa perheterapiaprosessissa, sillä koti voi terapian tavoitteiden toteutumisen kannalta tarjota turvallisen ja lasta osallistavan ympäristön. Aineistomme koostuu Kuopion Yliopistollisen sairaalan lastenpsykiatrian poliklinikalla ja kotona toteutetuista perheterapiaistuntojen ääni- ja videotallenteista. Analyysimenetelmänä käytimme keskustelunanalyysiä. Havaitsimme, että terapeuttisen systeemin aikuiset asemoivat lasta itseään ja ei itseään koskevan keskustelun sivustaseuraajaksi, selontekovelvolliseksi ja kuunteluvelvolliseksi. Lisäksi havaitsimme lapsen siirtyvän aktiivisesta keskustelijasta keskustelun passiiviseksi osapuoleksi. Tyypillisesti lapsi vastusti tai haastoi aikuisten hänelle määrittämää asemaa vuorovaikutuksessa tai vetäytyi siitä. Terapeuttien ja vanhempien responssit lapsen etääntymisaloitteisiin ilmenivät sekä toimimattomina että lapsen vuorovaikutusta tukevina. Tuloksemme osoittavat haasteen osallistaa lapsi tasavertaiseksi vuorovaikutukseen osallistujaksi. Lasten etääntymis- ja vuorovaikutusaloitteet olivat tyypillisesti epäkonstruktiivisia, minkä vuoksi heidän häiriökäyttäytymisensä taakse kätkeytyvä mielekäs tavoite kuulluksi ja ymmärretyksi tulemisesta voi jäädä huomiotta. Tutkimuksemme antoi myös viitteitä siitä, että lapsen etäisyyden säätely voi olla kontekstisidonnaista kodin mahdollisesti tarjotessa lapsen vuorovaikutustoiminnan kannalta osallistavamman toimintaympäristön. Kokonaisuudessaan tutkimus tarjoaa uutta tietoa lapsen asemoitumisesta perheterapiassa sekä lisää perheterapiaan liittyvien vuorovaikutusilmiöiden ymmärrystä.