Patterns of parasitism in native and invasive freshwater mussels : testing the Enemy Release Hypothesis - Deng, Binglin (2018)
Tässä työssä tutkittiin ns. Enemy Release –hypoteesia invaasiolajien menestyksen selittäjänä. Enemy Release (vihollisista vapautuminen) – hypoteesin mukaan invaasiolajit menestyvät uusilla alueillaan hyvin sen takia, että ne vapautuvat luontaisista vihollisistaan invaasioprosessin aikana, mikä tuo niille kilpailuedun suhteessa alkuperäislajeihin, koska loiset (ja loisten aiheuttamat haitat) esiintyvät vain/runsaampina alkuperäislajeissa. Tutkimuskohteena olivat Unionidae-heimon suursimpukat neljästä järvestä kolmelta eri alueelta –Võrtsjärv Virosta, Nowy Lipsk -järvi Puolasta sekä Mergozzo- ja Varese-järvet Italiasta sekä kahdeksasta referenssijärvestä Suomesta, missä vieraslajeja ei esiinny. Kustakin järvestä kerättiin sekä alkuperäis- että vieraslajeja siten kuin ne kyseisissä järvissä esiintyivät. Alkuperäislajit olivat pikkujärvisimpukka Anodonta anatina (Võrtsjärv, Nowy Lipsk), isojärvisimpukka Anodonta cygnea (Nowy Lipsk, Mergozzo,Varese), soukkojokisimpukka Unio pictorum (Võrtsjärv, Nowy Lipsk), sysijokisimpukka Unio tumidus (Nowy Lipsk) ja italialainen jokisimpukka Unio elongatulus (Mergozzo, Varese). Vieraslajit olivat aasiansimpukka Corbicula fluminea (Nowy Lipsk, Mergozzo, Varese), kiinalainen simpukka Sinanodonta woodiana (Nowy Lipsk) ja vaeltajasimpukka Dreissena polymorpha (Võrtsjärv). Kutakin lajia pyrittiin keräämään tutkittavaksi 30 kpl/järvi. Löytyneet loistaksoneita oli yhteensä 11: viisi trematoda-lajia (Rhipidocotyle fennica, R. campanula, Cercaria duplicata, Phyllodistomum macrocotyle, Aspidogaster conchicola), harvasukamato Chaetogaster limnaei, surviaissääski Glyptotendipes sp., hankajalkaisäyriäinen Paraergasilus rylovi, aikuiset vesipunkit ja vesipunkkien nuoruusvaiheet vaipassa sekä kiduksissa. Loislajisto, loisittujen yksilöiden osuus (prevalenssi) ja loisten lukumäärä/yksilö (loisinnan intensiteetti) vaihtelivat järvestä toiseen, mutta loislajien lukumäärä ja loislajien prevalenssien summa – molemmat – olivat järvikohtaisesti tarkasteltuna keskimäärin (tilastollisesti merkitsevästi) korkeampia alkuperäislajeilla kuin vieraslajeilla. Loistaksonien lukumäärän keskiarvo (± keskivirhe) oli alkuperäis- ja vieraslajeilla 4.1 ± 0.4 ja 0.9 ± 0.5 taksonia. Loislajien prevalenssien summan keskiarvot olivat vastaavasti 139 ± 12.9 % ja 23 ± 21 %. Esimerkiksi vieraslaji C. fluminea (kolme järveä, n = 117) oli tyystin vapaa loisista. Tulokset tukivat Enemy release –hypoteesia. Referenssiaineisto Suomesta viittasi korkeaan loisprevalenssiin ja loislajiston runsauteen alueella, missä invaasiolajeja ei esiinny. Löydetyt simpukkalajit Suomessa olivat A. anatina, A. cygnea, Pseudanodonta complanata, U. tumidus ja U. pictorum.