Vanhemmuuden uupumuksen yhteys perhetyyppiin, koulutukseen, koettuun perheen toimeentuloon, lasten hankintatoiveisiin ja stressitekijöihin, sekä vanhemmuuteen toivottu tuki - Vikström-Hytönen, Kirsi; Laatikainen, Riitta (2018)
Tämä pro gradu -tutkielma on osa Jyväskylän yliopistossa keväällä 2018 aloitettua vanhemmuuden voimavara- ja kuormitustekijöitä kartoittavaa VoiKu –tutkimusta. Tutkittavien aineisto kerättiin avoimella internetkyselyllä. Tutkimusaineistossa oli 1490 lapsiperheen vanhempaa. Tutkielmassa selvitettiin vanhemmuuden uupumisen yhteyttä perhetyyppiin, vanhemman koulutustasoon, koettuun perheen toimeentuloon, vanhemmuutta rasittaviin stressitekijöihin ja lastenhankintatoiveisiin. Lisäksi haluttiin selvittää vanhempien omia toiveita vanhemmuutensa tueksi. Tutkimusaihe on merkittävä, sillä vanhemmuuden uupumista ei ole aiemmin tutkittu yleisväestöllä Suomessa. Tutkimuksen teoreettinen viitekehys, käsitteistö ja kyselylomake perustuvat kansainvälisen IIPB -tutkimushankkeen (International Investigation of Parental Burnout) formaattiin. Tämän tutkimuksen tekijät lisäsivät kysymyslomakkeeseen kysymykset uupumisen yhteydestä lastenhankintatoiveisiin, vanhempana jaksamista rasittavista stressitekijöistä sekä avoimen kysymyksen vanhempien toivoman tuen muodoista. Tausta- ja stressitekijöiden ja lastenhankintatoiveiden yhteyttä vanhemmuuden uupumiseen tutkittiin ristiintaulukoinnin, yksisuuntaisen varianssianalyysin, Kruskal-Wallisin testin ja Spearmannin järjestyskorrelaatiokertoimen avulla. Avoimen kysymyksen vastaukset luokiteltiin sisällönanalyysin keinoin. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että vastaajien keskuudessa vanhemmuuden uupumus oli tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä perhetyyppiin siten, että yksinhuoltajaperheissä vakavan uupumisen riski oli suurempaa verrattaessa sitä kahden vanhemman ja uusperheiden vanhempien uupumiseen. Myös vanhempien koulutuksella oli merkitystä uupumiseen; ammattikoulun käyneillä riski vakavimpaan uupumiseen oli opistotason ja korkeakoulun käyneisiin verrattuna kohonnut. Merkittävin yhteys löytyi koetun perheen toimeentulon ja uupumuksen väliltä. Heikommin toimeentulevilla vakavan uupumuksen osuus oli korostunut, ja paremmin toimeentulevilla uupumus oli odotusarvoa vähäisempää. Myös elämäntilanteeseen liittyvät stressitekijät olivat tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä vanhemmuuden uupumukseen. Lastenhankintatoiveiden ja vanhemmuuden uupumisen välillä oli tilastollinen yhteys siten, että kaikkein uupuneimmat kertoivat vähemmän uupuneita useammin uupumuksensa vaikuttaneen toiveisiinsa hankkia lisää lapsia. Avoimen kysymyksen vastaukset paljastivat vanhempien toivovan vanhemmuutensa tueksi ensisijaisesti käytännön apua (erityisesti lastenhoitoapu) ja lähipiirin tukea. Vastausten perusteella nykyiset perhepalvelut eivät täysin vastaa tämän ajan vanhempien tarpeita, ja erityisesti arkisen kotiavun saaminen on riittämätöntä. Tulokset osoittivat, että vanhempien hyvinvointiin tulee kiinnittää aiempaa enemmän huomiota. Erityisesti yksinhuoltajavanhempien ja heikossa taloudellisessa asemassa olevien perheiden tukeminen niin perhetyön, sosiaalisten verkostojen, yhteiskunnan turvaverkon kuin taloudellisten helpotusten kautta voi edistää heidän jaksamistaan. Lapsiperheiden hyvinvoinnilla voidaan mahdollisesti vaikuttaa myös syntyvyyteen. Koska aihealue on kuitenkin vielä nuori, on vanhemmuuden uupumisen tutkiminen vielä jatkossa tarpeen.