Ympäristökorvauksen rooli taistelussa monimuotoisuuskatoa vastaan Etelä-Savossa - Itänen, Suvi (2018)
Maatalouden tehostuminen 1960 -luvulta on aiheuttanut laajasti ympäristöjen häviämistä, pirstoutumista ja huonontumista. Nämä puolestaan aiheuttavat maailmanlaajuista monimuotoisuuden vähenemistä. Monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttämiseksi on tehty useita sopimuksia, viimeisin sopimuksista on Nagoyassa tehty 10-osapuolikokouksen sopimus. Sen allekirjoittaneet maat sitoutuivat pysäyttämään monimuotoisuuden vähenemisen vuoteen 2020 mennessä ja saavuttamaan monimuotoisuuden hyvän tason vuoteen 2050 mennessä. Tämä sopimus on täytäntöön pantu Suomessa mm. maataloudessa Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelman kautta maatalouden ympäristökorvausjärjestelmällä. Maatalouden ympäristötuen on aikaisemmin todettu vähentäneen ravinnehuuhtoumia vesistöihin ja lisänneen lintujen elinmahdollisuuksia. Tässä tutkimuksessa selvitettiin vaikuttaako nykyinen ympäristökorvaus tilojen maankäyttöön Etelä-Savossa eli onko uudistettu ympäristökorvaus hyvä väline monimuotoisuuden suojelussa. Tutkittiin myös millaisena ympäristökorvaus koetaan viljelijöiden keskuudessa. Tuen vaikuttavuutta maankäyttöön tutkittiin keräämällä tilojen maankäyttötiedot viideltä vuodelta. Näistä vertailtiin edellisen ja nykyisen ohjelmakauden pinta-ala osuuksien erotuksia. Lisäksi toteutettiin viljelijöille suunnattu kyselytutkimus, joka tuotti selittävää informaatiota tutkimukseen. Viljelijöiden, etenkin tuesta luopuneiden, keskuudessa ympäristökorvaus koettiin vaikeaselkoiseksi. Järjestelmän vaikeaselkoisuus kertoo todennäköisesti siitä, että ympäristökorvauksen koulutuksissa on epäonnistuttu. Ei siis olla saavutettu Manner-Suomen maaseutuohjelman tavoitteita viljelijöiden kouluttamisesta. Kasvinviljelytiloilla monivuotisten nurmikasvustojen määrä on lisääntynyt, näin etenkin tuesta luopuneilla tiloilla. Tuesta luopuneiden tilojen piirteet, kuten pienempi tilakoko ja viljelijän vanhempi ikä, kertovat aktiiviviljelyn loppumisesta. Tällöin on aloitettu monivuotisten nurmikasvustojen viljely. Tämä on monimuotoisuuden kannalta positiivinen asia, sillä peltojen monivuotisten kasvustojen on havaittu edistävän monien eliölajien elinmahdollisuuksia ja näin ollen monimuotoisuutta. Synkkänä puolena saattaa kuitenkin olla toisaalta peltojen raivaamisen lisääntyminen ruoantuotannon ylläpitämiseksi.