Terapeuttisen harjoittelun vaikuttavuus MS-tautia sairastavan tasapainoon ICF-luokituksen suoritusten ja osallistumisen tasoilla : järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus ja meta-analyysi - Hienonen, Juho (2018)
Hienonen, J. 2018. Terapeuttisen harjoittelun vaikuttavuus MS-tautia sairastavan tasapainoon ICF-luokituksen suoritusten ja osallistumisen tasoilla: järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus ja meta-analyysi. Liikuntatieteellinen tiedekunta, Jyväskylän yliopisto, fysioterapian pro gradu -tutkielma, 116 s. (16 liitettä). Tutkimuksen tausta ja tarkoitus: MS-tauti on yleisin nuorten aikuisten toimintakykyä heikentävä ei-traumaattinen neurologinen sairaus, jota sairastaa suomessa noin 7000 henkilöä. Sairaus aiheuttaa tasapainovaikeuksia, jotka voivat rajoittaa sairastuneen toimintakykyä ja osallistumista hänelle keskeisillä elämänalueilla. Tämän tutkimuksen tarkoituksena on selvittää, millainen vaikuttavuus terapeuttisella harjoittelulla on MS-tautia sairastavan tasapainoon kansainvälisen toimintakyvyn, toimintarajoitteiden ja terveyden luokituksen (ICF) suoritusten ja osallistumisen tasoilla. Lisäksi tarkastellaan, onko harjoittelumuodolla, harjoitusfrekvenssillä tai intervention pituudella yhteyttä tuloksiin. Tutkimus on osa Kelan Vaativan Kuntoutuksen (VaKu) -hanketta. Tutkimusaineisto ja -menetelmät: Järjestelmällinen kirjallisuushaku suoritettiin seuraaviin tietokantoihin (1.1.2007-1.2.2018): Cochrane Controlled Trials Register (CENTRAL), Excerpta Medica Database (Embase), National Library of Medicine (OVID Medline), Cochrane Database of Systematic Reviews, Physiotherapy Evidence Database (PEDro), Cumulative Index to Nursing and Allied Health Literature (CINAHL) ja Web of Science (WOS). Sisäänottokriteerit määriteltiin PICOS-strategialla: (P) MS-tautia sairastavat, (I) terapeuttinen harjoittelu (C) ei-harjoittelu tai tavanomainen hoito (O) tasapaino asennon vaihtamisen ja ylläpitämisen, kävelyn ja arjen toimiin osallistumisen yhteydessä ja (S) RCT-asetelma. Suomen, ruotsin tai englannin kielellä julkaistut tutkimukset huomioitiin. Kirjallisuushaku ja datan keräys tapahtuivat kahden henkilön toimesta ja tutkimusten harhariskin arviointi yhden henkilön toimesta. Meta-analyysi suoritettiin Review Manager -ohjelmalla (versio 5.3.5) satunnaisten vaikutusten käänteisen varianssin menetelmällä. Vaikuttavuutta tarkasteltiin standardoitujen keskiarvojen erotusta (SMD) käyttäen. Terapeuttisen harjoittelun alaryhmien (aerobinen harjoittelu, voimaharjoittelu, tasapainoharjoittelu ja yhdistelmäharjoittelu) vaikuttavuutta tutkittiin ala-analyyseilla. Intervention pituuden, yhden harjoituskerran keston ja harjoitusfrekvenssin yhteyttä tuloksiin tarkasteltiin alaryhmäanalyyseilla. Keskeiset tulokset: Tutkimukseen valikoitui 29 tutkimusta, joista 27 sisällytettiin meta-analyysiin. Tutkittavia oli yhteensä 1302. Keski-ikä oli 45 vuotta (SD 9). Sairauden haitta-astetta kuvaava EDSS-luokitus oli keskimäärin 3.9 pistettä (SD 1.1), kuvastaen lievää–kohtalaista haitta-astetta. Interventioiden mediaanikesto oli 8 viikkoa (vaihteluväli 1-26 vk), harjoitusfrekvenssi keskimäärin 3 krt/vk (SD 1.5) ja yhden harjoituskerran mediaanikesto 60 min (vaihteluväli 10–60 min). Tutkimuksissa 69 %:ssa harhariski oli korkea, 14 %:ssa epäselvä ja 17 %:ssa matala. Tilastollinen heterogeenisyys oli suurta, julkaisuharhan riski oli pieni. Terapeuttisen harjoittelun vaikuttavuus MS-tautia sairastavan tasapainon hallintaan on kaikissa pääanalyyseissa kohtalainen: a) asennon vaihtaminen ja ylläpitäminen (SMD 0.64; 95 % CI [0.38, 0.91]; n=961), b) kävely (SMD 0.50; 95 % CI [0.25, 0.76]; n=623) ja c) arjen toimintoihin osallistuminen (SMD 0.77; 95 % CI [0.18, 1.37]; n=443), kun harjoittelu verrataan ei-harjoitteluun tai tavanomaiseen hoitoon (näytönaste B). Tasapainoharjoittelu ja yhdistelmäharjoittelu ilmeisesti parantavat tasapainon hallintaa asennon vaihtamisen ja ylläpitämisen yhteydessä (B) ja saattavat parantaa tasapainon hallintaa myös kävelyn aikana (C). Tasapainoharjoittelu saattaa parantaa tasapainoa myös osallistumisen tasolla (C), mutta yhdistelmäharjoittelun osalta luotettava tutkimusnäyttö puuttuu (D). Aerobisen harjoittelun ja voimaharjoittelun osalta luotettava tutkimusnäyttö puuttuu. Alaryhmäanalyyseissa havaittiin trendi korkeamman harjoitusfrekvenssin yhteydestä suurempaan vaikuttavuuteen, mutta ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä. Intervention pituudella tai yhden harjoituskerran kestolla ei ollut yhteyttä tuloksiin. Johtopäätökset: Terapeuttinen harjoittelu, verrattuna ei-harjoitteluun tai tavanomaiseen hoitoon, ilmeisesti parantaa tasapainoa ICF-luokituksen suoritusten ja osallistumisen tasolla MS-tautia sairastavilla, joilla sairauden vaikeusaste on enintään kohtalainen (EDSS≤5.0) (näytönaste B). Tulosten yleistämisisessä liikkumisen apuvälinettä käyttäviin (EDSS ≥6.5) tulee olla varovainen. MS-tautia sairastavan on suositeltavaa harjoitella vähintään 3 krt/vk (á 45–60 min) 6-12 viikon ajan. Tulevaisuudessa on suositeltavaa tutkia eri harjoitusmuotojen keskinäistä vaikuttavuutta sekä optimaalista intervention pituutta, harjoitusfrekvenssiä ja yhden harjoituskerran kestoa.