Fyysisen kunnon ja kehonkoostumuksen yhteydet kehon syvälämpöön palomiehen työnomaisessa suorituksessa - Malila, Ville (2018)
Fyysisesti raskainta palomiehen työtehtävistä on savusukellus- ja raivaustehtävä. Se aiheuttaa suuret vaatimukset hengitys- ja verenkiertoelimistölle ja kuormittuneisuus voi yltää lähelle maksimaalista hapenkulutusta (VO2max). Lisäksi joudutaan kantamaan ja käsittelemään raskaita taakkoja, jolloin lihaksisto ja muut liikuntaelimet joutuvat kovaan rasitukseen. Käytettävä monikerrosvaatetus ja muut suojavarusteet suojaavat ulkoiselta kuumuudelta, mutta voi aiheuttaa ylikuormitusta kehon syvälämmön noustessa. Syvälämmön voimakkaasta noususta voi seurata lämpöuupumus tai jopa lämpöhalvaus. Tutkimuksen tarkoituksena oli saada selville korreloiko kehon syvälämpö kuntotekijöiden ja kehonkoostumuksen kanssa savusukellus- ja raivaustehtävää kuvaavassa työnomaisessa suorituksessa. Näin yksittäinen palomies saisi mahdollisesti tietoa mitä fyysisiä ominaisuuksia kannattaisi pyrkiä parantamaan estääkseen liiallinen syvälämmön nousu oikeassa pelastustehtävässä. Poikkeuksena aiempiin tutkimuksiin, tässä tutkimuksessa esimerkiksi kestävyyssuorituskyvyn (VO2max) yhteyttä syvälämpöön tarkasteltiin myös muita fyysisiä ominaisuuksia vaativan työnomaisen suorituksen kanssa. Lisäksi paksun vaatetuksen merkitystä syvälämpöön tarkasteltiin. Tutkimukseen osallistui 10 tervettä ja vapaaehtoista palomiestä (28 – 47 v.). Aluksi koehenkilöille suoritettiin kehonkoostumusmittaus, josta selvitettiin kehon rasvaprosentti sekä lihaksikkuudesta kertova FFMI (fat-free mass index). Tämän jälkeen koehenkilöt suorittivat 42 minuuttia kestäneen, savusukellus- ja raivaustehtävää kuvaavan työtestiradan sekä täydessä savusukellusvarustuksessa, että kevyessä urheiluvaatetuksessa paineilmalaitetta käyttäen. Työtestien aikana koehenkilöiltä mitattiin kehon syvälämpöä peräsuolesta ja sykettä. Koehenkilöiden kestävyyskunto (VO2max) mitattiin suoralla maksimaalisella polkupyöräergometritestillä sekä lihasvoima ja -kestävyys neljä eri liikettä sisältäneellä lihaskuntotestillä. Kestävyyskunnon ja lihaskunnon perusteella koehenkilöille määritettiin nämä fyysiset ominaisuudet yhdistävä FireFit- indeksi. Jokaisen eri suorituskykymittauksen välillä koehenkilöillä oli vähintään neljä vuorokautta palautumisaikaa. Tutkimuksen päätuloksena oli, että kuntotekijät ja kehonkoostumus eivät korreloineet kehon syvälämpöön täydessä savusukellusvarustuksessa suoritetussa savusukellus- ja raivaustehtävää kuvaavassa suorituksessa. Kestävyyskunnon ja lihaskunnon yhdistävä FireFit- indeksi korreloi negatiivisesti syvälämmön kanssa (r = – 0,939, p = 0,005), mutta vain kevyessä vaatetuksessa tehdyssä suorituksessa eikä tuloksesta voida tämän vuoksi vetää johtopäätöksiä oikeisiin työtehtäviin. Kehon syvälämpö ennen työtestiä (lepolämpö) korreloi maksimimaalisen syvälämmön kanssa sekä täydessä savusukellusvarustuksessa (r = 0,646, p = 0,044), että kevyessä vaatetuksessa (r = 0,743, p = 0,035). Myös maksimaaliset syvälämmöt kevyessä ja täydessä varustuksessa korreloivat keskenään (r = 0,802, p = 0,017). Täydessä savusukellusvarustuksessa syvälämpö nousi testin aikana noin 40 % enemmän (1,4 ± 0,2 °C vs 1,0 ± 0,1 °C) ja testin aikainen keskisyke oli noin 20 % suurempi (153 ± 11 bpm vs 128 ± 15 bpm) kuin kevyessä vaatetuksessa. Tutkimuksen perusteella huonompi fyysinen kunto, suurempi rasvaprosentti tai lihaksikkuus eivät ole yhteydessä voimakkaampaan syvälämmön nousuun oikeassa savusukellus- ja raivaustehtävässä. Syvälämpö työtehtävään lähdettäessä on kuitenkin yhteydessä siihen, kuinka korkealle ja nopeasti syvälämpö nousee. Palomiehen tulisikin pyrkiä pitämään keho viileänä, jotta lämpöuupumuksen todennäköisyys olisi mahdollisimman pieni oikeassa tehtävässä.