Etäteknologiaa sisältävien liikunnallisten kuntoutusinterventioiden vaikuttavuus maksimaaliseen hapenottokykyyn : järjestelmällinen kirjallisuuskatsaus ja meta-analyysi - Routavaara, Heikki (2017)
Hengitys- ja verenkiertoelimistön kunnon on todettu olevan yhteydessä useisiin sairauksiin ja eliniänodotteeseen. Etäteknologiaa sisältävillä interventioilla on todettu olevan yhteys fyysiseen aktiivisuuteen ja hengitys- ja verenkiertoelimistön kuntoon, mutta tutkittua vaikuttavuustietoa on vähän. Maksimaalinen hapenottokyky on yleisesti käytetty hengitys- ja verenkiertoelimistön kunnon mittari, ja se kuvaa hengitys- ja verenkiertoelimistön kykyä kuljettaa happea lihaksille. Tämän järjestelmällisen kirjallisuuskatsauksen tavoitteena oli selvittää etäteknologiaa sisältävien liikunnallisten kuntoutusinterventioiden vaikuttavuutta maksimaaliseen hapenottokykyyn. Kirjallisuushaku tehtiin (2000–2016) CENTRAL, EMBASE, Ovid MEDLINE, CINAHL, PsycINFO -tietokantoihin. Lisäksi tehtiin täydentävä haku (1996-2016) Ovid MEDLINE -tietokantaan sekä käsihaku. Sisäänottokriteerit (PICO: patient, intervention, comparison, outcome) olivat: P) 18-64-vuotiaat; I) RCT-tutkimukset sisältäen etäteknologiaa hyödyntävää liikunnallista kuntoutusta; C) liikunnallinen kuntoutus ilman etäteknologiaa tai tavanomainen hoito; O) muuttuja, joka ilmaisee mitattua maksimaalista hapenottokykyä. Laadunarviointi tehtiin Furlanin ym. (2015) menetelmää käyttäen. Analyysimenetelmänä käytettiin meta-analyysia Review Manager 5.3 -ohjelmalla. Näytön aste (A-D) määriteltiin Käypä hoito -suositusten mukaan. Katsaukseen valikoitui 8 tutkimusta, joissa oli 848 tutkittavaa. Tutkittavien keski-ikä oli 59,2 (13,4) vuotta. Tutkittavista miehiä oli 68 %. Kuudessa tutkimuksessa tutkittavat olivat sydänpotilaita, yhdessä dialyysipotilaita ja yhdessä perusterveitä nuoria miehiä, joiden fyysinen aktiivisuus oli matala. Koeryhmien interventiot olivat terveydenhuollon ammattilaisten valvomia etäteknologiaa sisältämiä liikuntainterventioita. Kontrolliryhmissä käytettiin ilman etäteknologiaa suoritettavia liikunta interventioita tai annettiin pelkkä tavanomainen hoito. Tutkimuksissa käytetyt etäteknologiat olivat internet, puhelin, askelmittari, sykemittari, puhelinyhteyttä hyödyntävä etävalvontalaite ja vuorovaikutteinen videopeli. Lopputulosmuuttujina olivat maksimaalinen hapenottokyky tai maksimaalinen aerobinen työteho maksimaalisella tai submaksimaalisella testiprotokollalla mitattuna. Etäteknologiaa sisältäneet koeryhmien kuntoutusinterventiot paransivat maksimaalista hapenottokykyä yhtä paljon kuin ilman etäteknologiaa suoritetut liikunnalliset kuntoutusinterventiot (p = 0,57; SMD -0,05; 95 % luottamusväli -0,24; 0,13) tai tavanomainen hoito (p = 0,11; SMD 0,34; 95 % luottamusväli -0,08; 0,76). Tutkimukset saivat Furlanin ym. (2015) menetelmällä keskimäärin 6/13 laatupistettä. Näytönaste oli C. Etäteknologiaa sisältävä liikunnallinen kuntoutus ilmeisesti lisää maksimaalista hapenottokykyä yhtä paljon kuin kuntoutusinterventio ilman etäteknologiaa tai tavanomainen hoito, uudet tutkimukset saattavat muuttaa tätä arviota. Lisää tutkimustietoa etäteknologian käytöstä kuntoutuksessa tulisi saada etenkin kustannusvaikuttavuuden näkökulmasta.