Toimintaterapeuttien ja vanhempien yhteistyö toimintaterapiassa lapsille, joilla on CP-oireisto - Onkalo-Okkonen, Riitta (2017)
Tutkimuksessa selvitettiin toimintaterapeuttien ja vanhempien välistä yhteistyötä Kelan järjestämässä vaikeavammaisten kuntoutuksessa lapsille, joilla oli CP-oireisto. Tutkimuksessa käytettiin aineistoa, joka oli kerätty Kelan kuntoutuksen avopalveluja tuottaneilta toimintaterapeuteilta vuosina 2008–2009. Aineisto kerättiin The Measure of Processes of Care for Service Providers -itsearviointimittarilla (MPOC-SP), jolla kysyttiin palveluntuottajilta, kuinka paljon he olivat toteuttaneet asiakaslähtöisiä toimintatapoja yhteistyössään lasten vanhempien kanssa. Tämän tutkimuksen aineisto analysoitiin SPSS-ohjelmalla. Tutkimuksen tuloksina oli, että lasta kuntouttavista toimintaterapeuteista 92 % pyrki hyvään yhteistyösuhteeseen lasten vanhempien kanssa ja 87 % arvosti vanhempien asiantuntemusta ja kysyi vanhemmilta heidän näkemyksiä lapsensa toimintaterapian tarpeesta ja tavoitteista. Puolet toimintaterapeuteista (54 %) tarjosi tietoa vanhempien huolenaiheisiin ilman, että vanhemmat olivat sitä erikseen pyytäneet, ja vajaa neljännes (22 %) huolehti koko perheen tiedontarpeista. Lisäksi 48 % toimintaterapeuteista ehdotti perheen tarpeisiin ja elämäntapaan sopivia interventioita ja 20 % ohjasi lasten vanhempia vertaistuen piiriin. Tulosten perusteella asiakaslähtöisyys toteutui siten, että toimintaterapeutit arvostivat lasten vanhempien asiantuntemusta ja että vanhempien näkemykset otettiin huomioon terapian tarpeen arvioinnissa ja tavoitteiden asettamisessa. Asiakaslähtöisyydessä oli puutteita vanhempien huolenaiheiden ja tiedon tarpeiden tunnistamisessa, niihin vastaamisessa ja vanhempien ohjaamisessa vertaistuen piiriin. Johtopäätöksenä oli, että toimintaterapiassa on tarpeen kehittää asiakaslähtöisyyttä ja ammatillista vuorovaikutusta tilanteisiin, joissa asiakas ilmaisee huoliaan tai toimintakyvyn ongelmiaan muilla tavoin kuin suorilla kysymyksillä. Lasten vanhempien huolenaiheita ja tiedontarpeita voidaan tunnistaa vahvistamalla terapeutin ja vanhempien välistä keskusteluyhteyttä ja yhteistyötä. Siksi lasten kuntoutuksessa on tarpeen huolehtia siitä, että vanhemmat voivat säännöllisesti tavata lapsensa terapeuttia ja että vanhemmille tarjotaan mahdollisuuksia osallistua lapsensa toimintakyvyn arviointiin, terapian suunnitteluun ja toteutukseen.