Maankäytön vaikutus kuminapeltojen kukkakärpäsiin (Syrphidae) ja muihin pölyttäjiin - Toikkanen, Jenni (2017)
Maankäyttö on yksi voimakkaimmista luonnon monimuotoisuutta vähentävistä tekijöistä. Tehomaatalouden ja sen aiheuttaman maiseman yksinkertaistumisen vuoksi pölyttäjät ovat ajautuneet maailmanlaajuiseen kriisiin. Maisemaekologiassa tutkitaan, kuinka maisemarakenteen vaihtelevuus vaikuttaa eliöyhteisöjen monimuotoisuuteen. Maisemarakenteen vaihtelevuus -hypoteesin mukaan maiseman rakenteellisen vaihtelevuuden lisääntyessä erilaisia olosuhteita ja resursseja on enemmän lajien saatavilla, jolloin lajistollinen monimuotoisuus kasvaa. Useissa tutkimuksissa on havaittu, että maisemarakenteen vaihtelevuudella on yleensä myönteinen vaikutus eliöyhteisöjen monimuotoisuuteen. Maisemarakennetta voidaan kuitenkin mitata monin eri tavoin, mikä vaikeuttaa tutkimusten vertailua. Mittaustapaan vaikuttavat muun muassa tutkimuskysymykset ja tutkittava eliöyhteisö. Kukkakärpäset ovat aikuisina pölyttäjiä, mutta toukat elävät monissa erilaisissa elinympäristöissä, joissa ne käyttävät ravintonaan esimerkiksi lahopuuta ja kirvoja. Ensisijaisesti tutkin Pro gradussani, kuinka kuminapeltoja ympäröivä maiseman vaihtelevuus ja tietyt maankäyttömuodot vaikuttavat kuminapeltojen kukkakärpäsiin. Maiseman vaihtelevuutta mittasin maankäyttömuotojen monimuotoisuudella, jota kuvaa niistä laskettu indeksi. Lisäksi selvitin, kuinka tietyt maankäyttömuodot ja niiden suhteelliset osuudet vaikuttavat kukkakärpäsiin. Selvitin myös maisemarakenteen vaihtelevuuden ja yksittäisten maankäyttömuotojen vaikutusta muihin pölyttäjiin eli mesipistiäisiin ja kärpäsiin. Tutkimuksessa oli mukana Keski-Suomesta 22 kuminapeltoa, joista keräsin kuminan kukinnan ajan pölyttäjiä maljapyydyksillä. Tutkittavan maiseman säteinä käytin 500 ja 1000 metriä. Maankäyttömuotojen monimuotoisuudella ei havaittu merkitystä kukkakärpäsille, mutta muihin pölyttäjiin maankäyttömuotojen monimuotoisuus vaikutti pölyttäjämäärää vähentävästi. Kukkakärpästen lajimäärä kasvoi, kun sekametsien osuus maisemassa kasvoi ja kun maatalousmaan osuus väheni. Järvien mukanaolo maisemassa vähensi kukkakärpästen laji- ja yksilömäärää. Mesipistiäisten määrä kasvoi, kun maatalousmaan osuus maisemassa kasvoi ja havumetsien määrä väheni. Kärpäsille yksittäisillä maankäyttömuodoilla ei ollut merkitystä. Tutkimukseni osoittaa, että maankäytöllä on merkittäviä ja erilaisia vaikutuksia eri pölyttäjäryhmiin. Tämä tarkoittaa sitä, että maankäytön suunnittelua tulisi lisätä, jotta ei aiheutettaisi liian suurta haittaa yhdellekään pölyttäjäryhmälle. Pölyttäjien kriisin hillintä on ensiarvoista myös maailman ruuantuotannolle ja ihmisten hyvinvoinnille.