Liikunnan yhteisopetus yläkoulussa - oppilaan toive vai kauhistus : tapaustutkimus yhden yhteisopetukseen siirtyneen luokan oppilaiden kokemuksista - Lassila, Satu-Marja (2017)
TIIVISTELMÄ Lassila, S. 2017. Liikunnan yhteisopetus yläkoulussa – oppilaan toive vai kauhistus? Tapaustutkimus yhden yhteisopetukseen siirtyneen luokan oppilaiden kokemuksista. Liikuntatieteellinen tiedekunta. Jyväskylän yliopisto, Liikuntapedagogiikan pro gradu – tutkielma, 58. Suomen kouluhistorian alussa koulumaailma oli jakautunut sukupuolten mukaan poikakouluihin sekä tyttökouluihin. Liikuntaa alettiin opettaa pojille pakollisena oppiaineena vuoden 1840 alussa, ja tytöt pääsivät oppimaan liikuntaa vuodesta 1899 alkaen. Vasta vuonna 1975 kumottiin laki, jonka mukaan nainen ei ollut kelpoinen eräisiin valtion virkoihin tai toimiin. Tämän kumoamisen jälkeen monissa alakouluissa alettiin opettaa liikuntaa pojille ja tytöille yhdessä. Yhteisopetus ei koskenut yläkoulua, vaan vielä vuoden 1985 opetussuunnitelman perusteissa eriteltiin tarkasti mitä lajeja yläkoulun liikunnanopetuksessa tuli opettaa tytöille ja mitä pojille. Maailman muuttuessa myös koulun täytyy muuttua, ja vuonna 2016 voimaan tullut uusi peruskoulun opetussuunnitelma ei enää erottelekaan oppilaita sukupuolen mukaan. Suomi on Euroopan ainut maa, jossa edelleen mietitään kuuluuko liikuntaa opettaa sukupuolen mukaan jaetuissa ryhmissä, vai yhteisopetuksena. Pro gradu – tutkimukseni tarkoitus oli ottaa selvää Salon Halikossa sijaitsevan Armfeltin koulun yhteisopetukseen siirtyneiden oppilaiden ajatuksista yhteisopetuksesta. Tulosten on tarkoitus auttaa jatkossa rehtoria, kun hän muodostaa liikunnan opetusryhmiä. Oppilaat kirjoittivat minulle aiheesta aineet, jotka minä sain nimettöminä. Luokassa on oppilaita 20, joista 10 tyttöä ja 10 poikaa. Aineet kirjoitettiin äidinkielentunnilla keväällä 2016, jolloin oppilaat olivat olleet yhteisopetuksessa n. puoli vuotta. Teemoittelin aineissa esiintyvät asiat samankaltaisuuksien mukaan, ja huomasin, että monet olivat kirjoittaneet samoista asioista, vaikka kirjoittivatkin eri sanoin. Vastoin omaa esioletustani, olivat oppilaat suurimmilta osin tyytyväisiä yhteisopetukseen, ja pitivät yhteisopetusta monipuolisempana kuin sukupuolen mukaan jaetuissa ryhmissä opetettuja liikuntatunteja. Oppilaat olivat myös sitä mieltä, että luokkahenki oli parantunut oman luokan kesken, ja muutenkin liikunta oli mukavaa ja rentoa, kun ryhmässä kaikki tunsivat toisensa. Oppilaat löysivät vain vähän negatiivisia puolia liikunnan yhteisopetuksesta. Tämän Pro gradu – tutkimuksen tulos lisäsi mielenkiintoani aiheeseen, ja mielestäni lisätutkimukset olisivat tarpeen. Motoriset kehityskaudet ovat tytöillä ja pojilla eri aikaan. Aiheuttaako yhteisopetus haasteita motoristen taitojen oppimiselle? Vai onko pääasia, että oppilaat viihtyvät tunnilla, jolloin he alkavat pitää liikunnasta myös vapaa-ajalla?